Režie:
Semih KaplanoğluKamera:
Baris ÖzbiçerHrají:
Erdal Beşikçioğlu, Bora Altaş, Alev Uçarer, Tülin Özen, Daniela Valentine, Kamil Yılmaz, Erhan Keskin, Hasan Özgen, Özkan AkcayObsahy(1)
Šestiletý chlapec Yusuf je jedináček. Se svými rodiči žije uprostřed lesů v hornaté krajině severovýchodního Turecka. Chlapec téměř nemluví a je citově vázán ke svému otci, kterého provází při jeho cestách po lesích. Otec je včelař a své úly dává vysoko do korun stromů. Yusuf s otcem sdílí jeho intimní vztah k přírodě, učí se od něj rozeznávat květiny a pomáhá mu při práci se včelami. Ve škole je Yusuf outsiderem, a i když stále touží po pochvale od svého učitele, nedaří se mu ji získat. Třetí díl slavné trilogie o životě básníka Yusufa nás zavádí do jeho dětství. Režisér věnuje pozornost těsnému sepětí člověka s přírodou i vnitřnímu vývoji malého hrdiny. Díky vynikající kameře a výjimečnému výkonu sedmiletého Bory Altaşe dosahuje snímek natočený v pomalém rytmu až meditativní atmosféry. Síla filmu je podpořena i absencí hudby, jež dává prostor zvukům panenské přírody. (MFF Karlovy Vary)
(více)Videa (1)
Recenze (34)
Hezky natocene, krasna priroda, vesnicka architektura... Ale strasti a trampoty jednoho ne uplne inteligentniho tureckeho chlapce me asi v polovine zacaly nudit. To je opravdovy festivalovy snimek, po jeho zhlednuti se tvurci poplacaji po zadech, mozna se vytahne i nejaka soska a pak se na film zapomene. Prvne v Turecku... ()
Byl jsem omámen z překrásného prostředí, kde se celý děj odehrával. Podstatně méně jsem byl omámen z neuvěřitelně nudného děje. Prvních asi 40 minut uteče poměrně rychle, protože je prostředí nesmírně zajímavé. Zbytek filmu se ovšem vleče hlemýždím tempem. V podstatě nic zajímavého se neděje a snímek se vleče ke svému již v úvodu předesílanému konci. Mám ze snímku neblahý pocit, že si chtěl režisér spíše zahrát na umělce, než stvořit cokoli koukatelného. Když vytvořím snímek, kde se polovinu stopáže koktá a tu druhou se chodí z jednoho místa na druhé, tak to ještě automaticky neznamená, že jsem stvořil meditativní snímek s mimořádným myšlenkovým přesahem. Bezobsažná hra na umění maskovaná krásnou přírodou. Nic víc, bohužel. ()
Možná si říkáte, že z Turecka můžou vzejít jen slaměné chýše naplněné k prasknutí fakíry co každou chvíli, jen tak, aby řeč nestála, foukají z košů krajty a šplhají na lana, která očividně nemají nikde uvázání. Ale chyba lávky. Filmem Med se Turci až nehezky odkopali. I u nich může vzniknout nebezpečně krásné umění naplněné poetikou a smutkem veškeré existence. Jaká to radost truchlit nad sebou samými už jen proto, že jsme živi. Film je pomalý. Jako slimákova existence. Krásný. Jako motýlí řiť. Cizokrajný. Jako sousedův žlučník. Intelektuálně na výši. Jako snacha tetičky prezidentovy ženy. Svůj. Jako láska při předstíraném orgasmu. Film Med, je film, který vás bude bavit, i když ho za to budete proklínat. Probuďte se jen proto, abyste mohli zase elegantně zachrápat. Šup ho, Turek zase útočí. Zase nás bere ztečí. ()
Zlatým medvědem ověnčený výstup do drsných hor, v nichž prožívá své dětství uzavřený chlapec Yusuf, hypnotizuje svou pomalostí, básnickými kompozicemi i nádherně sytou ztišenými emocemi postav. Semih Kaplanoglu pomalu odříkává svou lyrickou báseň o mlčenlivé lásce a bolestné nesmělosti, kamera Barise Ozbicera kouzlí nádherné obrazy a „Med“ odtikává svůj čas ve zcela jiném tempu, než je v dnešní kinematografii zvykem. Hořkosladké strnutí v překrásné filmové poezii a další z vrcholů letošních Varů. [MFF KV 2010] ()
Co na to říct. Pro mě nejhorší film festivalu, který jsem vybral na základě ocenění a hodnocení na IMDB. Začátek byl sice slibný a nebyla to úplná nic neříkající blbost, ale za medvěda to fakt nestálo. Jako většina tureckých filmů, mě však i tento spíše zklamal a začínám mít pocit, že když tureckou kinematografii do budoucna budu prostě ignorovat, o nic zásadního ani nepřijdu. (3/10) [MFFKV 2010] ()
Galerie (34)
Zajímavosti (5)
- Při práci s dětmi pro scény ve škole Semih Kaplanoğlu záměrně sesbíral děti, které se vzájemně neznaly, aby se během natáčení navzájem příliš nerozptylovaly. (M.Niccals)
- Scéna s Měsícem ve kbelíku vody je jedním z autobiografických prvků. Odkazuje na přistání Apolla 11 na Měsíci. Tuto událost zažil Semih Kaplanoğlu jako malý chlapec a byl jí fascinován. Zároveň je odraz Měsíce ve kbelíku zdánlivý a samotný měsíc je pro malého chlapce nedosažitelný. (M.Niccals)
- Přestože ve všech filmech trilogie Vejce (2007), Mléko (2008) a Med vystupuje hlavní hrdina Yusuf, nejedná se o tutéž postavu, ale o tři různé Yusufy, kteří jsou básníci. Nasvědčuje tomu fakt, že v každém filmu má Yusuf jiné příjmení. Režisér totiž neměl v úmyslu sledovat stále tutéž postavu, ale jeho záměrem spíše bylo zpracovat jakýsi jungovský archetyp básníka. (M.Niccals)
Reklama