Obsahy(1)
Lyrický příběh o náhodném setkání dvou opuštěných duší. Ňura je mladá a pohledná matka dvou dětí, která otročí muži a hospodářství s mizivou nadějí na alespoň letmý úsměv. Když přijede na tři do Moskvy, zjistí, že život může být kromě starostí naplněn i láskou. Znenadání probuzené city však provází těžké rozhodnutí. (Seminář ruských filmů)
Recenze (4)
Jeden z mych nejvetsich zivotnich kinematografickych zazitku. Hl. role: Татьяна Доронина ()
První, co mne po shlédnutí tohoto filmu napadlo, bylo, že by se tak jako jeho ústřední píseň mohl jmenovat Něžnost, protože byl celý obestřen nádechem něhy. A jak teď vidím z komentáře níže, nejsem jediná, kdo měl tento pocit. Nádherná, neskutečně citlivá záležitost a jeden z nejkrásnějších snímků ve svém žánru i mimo něj, jaký jsem kdy viděla. Snímek, po jehož shlédnutí pociťuje člověk v srdci smutek, ale zároveň ho naplňuje příjemný pocit, že viděl něco překrásného. Film o jednom kratičkém osudovém setkání, které hrdince nastaví zrcadlo, o osamělosti, splynutí duší v jediném okamžiku, věrnosti, smyslu pro povinnost, ale také o tom, že největším vězením nejsou zamčené dveře, ale vězení naší vlastní mysli a výchovy, kvůli kterému můžeme propást šanci na štěstí a na lásku. Velmi jsem si přála, aby to dopadlo jinak, i když jsem věděla, že nedopadne. Samotný příběh je ve skutečnosti velice prostinký, ale v té jednoduchosti je právě to kouzlo. Tatiana Doronina se své role vesničanky znající jen prostředí své vesnice zhostila skvěle a je zde vskutku krásná. Oleg Jefremov tu působí jako neskutečný sympaťák a jeho touha po Njurce je v některých chvílích doslova hmatatelná. Vše je skutečné, jako by to ani nehráli, divák jim věří doslova každý nádech, atmosféra by se leckdy dala krájet. Výborní jsou ovšem i představitelé dalších rolí, zejména uzbecký dědeček byla křehkost a laskavost sama. Film je doplněn velmi pěknou a vhodnou hudbou, která mi zněla v hlavě ještě dlouho. Snímek existuje v původní černobílé i nově kolorované verzi, osobně doporučuji pro první shlédnutí černobílou. Zatímco kolorovaná verze nabízí větší pocit reality a přítomnosti diváka v ději, černobílá zdůrazňuje artové kvality snímku, krásu jednotlivých záběrů, a podobně jako dává černobílá fotografie vyniknout tvarům, nechává černobílé provedení bez rušivého elementu barvy vyniknout citům. Co říci na závěr? Příklad filmu s perfektním scénářem promyšleným do detailu až po poslední větu, perfektně natočeného do posledního záběru a perfektně zahraného všemi zúčastněnými. ()
Vše, co se v tomto filmu týká obou hlavních hrdinů, Nury a Saši, jejich letmé pohledy, nesmělá gesta, je jakoby prosyceno, zahaleno něžností. Ne nadarmo celým filmem jako hudební téma zní píseň s názvem Něžnost. Postava Nury je filmovým hymnem na ženskou krásu, vnitřní krásu, skromnost, věrnost… Podle mého názoru je to jeden z nejlepších filmů Taťjany Doroniny a Olega Jefremova, zde snad ani nehrají, oni ten příběh žijí. ()
ocenenia : MFF Mar del Plata 1968 - Cena OCIC ()
Galerie (22)
Photo © Gorky Film Studios
![Kavárna Tři topoly - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/120/458/120458434_b18e4d.jpg)
Reklama