Režie:
Martin FrantišákObsahy(1)
Drama bratří Mrštíků o ženě, za niž rozhodli druzí. Záznam divadelního představení Městského divadla Zlín. V hlavní roli Petra Hřebíčková (Cena Thálie 2008).
Tragický příběh Maryši byl - jako mnohá dramatická díla 19. či 20. století - inspirovaný skutečnou událostí: vraždou manžela v jihomoravské vesnici Habrůvka. Alois a Vilém Mrštíkové však tento příběh ztvárnili s takovým mistrovstvím, že od své premiéry vlastně nezmizel z českých a slovenských scén. Hodnocení Maryšina činu se vyvíjelo od "mravně odsouzeníhodné romantické anomálie" až po gesto zoufalé emancipované ženy. Zlínská "Maryša" režiséra Martina Františáka je psychologickým dramatem, jak má být, řečeno mírně tradicionalisticky. Soustředěně nuancované herecké výkony, atmosféra houstnoucí jako vařící se povidla a katovsky zkušené utahování smyčky vesnické tragédie, co víc si přát. Petra Hřebíčková v titulní roli snivé i k sobě tvrdé dívky, a Dušan Sitek v úloze samolibě krátkozrakého Lízala došli po právu diváckého ocenění ve zlínské anketě Aplaus. Petra Hřebíčková byla navíc za svůj mimořádně přesvědčivý, citlivý výkon mnoha poloh po zásluze oceněna Cenou Thálie 2008.
Televizního záznamu se ujal ve Zlíně hostující režisér inscenace Martin Františák. Spolu s hlavním kameramanem Petrem Vejslíkem a střihačem Pavlem Stříbrným vytvořili dynamický, obrazově působivý tvar, který jednak přibližuje atmosféru představení, ale přináší i detailní pohled na herecké výkony protagonistů a epizodních postav. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (8)
Vynikající divadelní hra Zlínského divadla. Původní Maryša podaná v trochu upravené formě. Do divadla sice moc často nechodím, ale tekoucí vodu jsem tam ještě neviděl... ()
Maryša, bezesporu jeden z vrcholů české dramatiky, skýtá pro inscenátory řadu úskalí - jedním znich je ostatně už její notorická známost. Františákova zlínská inscenace je veskrze moderním, svižným počinem, který staví na silných hereckých výkonech, z nichž vedle titulní Petry Hřebíčkové upoutá zejména Sitkův Lízal, ale zdaleka nejen na nich: souhra všech inscenačních složek je tu naprosto dokonalá, a díky ní je Maryša skutečnou divadelní událostí - nejpatrněji úplný závěr je strhující po herecké, výtvarné i hudební stránce. Je také potěšující, že se inscenace dočkala velice pečlivého záznamu, jednoho z nejlepších, jaké ČT vysílala - kamera tu není pouhým zaznamenavatelem divadelního dění, ale zcela svébytným spolutvůrcem dění na obrazovce. ()
Velmi skličující, beznadějná hra. Maryša se z děvčete plného chuti do života vlivem nepochopení a nešťastného sňatku mění v chodící trosku, což Petra Hřebíčková zobrazuje excelentně, ostatní herce si však ne a ne vybavit. Hudba i scéna pěkná, snad jen tu stopáž má Zlínské divadlo v oblibě natahovat trochu víc, než je zapotřebí. ()
Výzkum, zda maryša mohla otrávit Vávru že do kafe přimýchala jed na krysy jasně ukázal, že na tak malé množství by Vávra ani žádný jiný muž nezemřel. ()
Souhlasím s názorem Quijota, že famózního Mikuláškova Charlieho Maryša asi nepřekoná, nicméně obě inscenace vznikly ve zcela unikátním období zlínského divadla (nedůslednou diváckou odezvu a zametení s uměleckým vedením ponechávám stranou). Inscenace se na jevišti objevila nejen díky skvělému nápadu tehdejšího vedení pozvat zjev jakým je Martin Františák, zvaný též Francin. Režisér, který do režií "vkládá ledacco ze své duše". Citlivě vystavěná inscenace s jemnou vizuální stylizací, koncentrovaně zahrané. Františákův vkklav fungoval i u záznamu. ()
Reklama