Obsahy(1)
Poslední koncert skupiny The Beatles, který byl odehrán na střeše nahrávacího studia Apple v Londýně 30. ledna 1969. Ve filmu zazní skladby "Get Back", "Don't Let Me Down", "I've Got a Feeling", "One After 909" a "Dig a Pony". (cinci)
Videa (1)
Recenze (17)
Krátce předtím jsem viděl epizodu Simpsonových, kde něco obdobného provede Homerova kapela; samozřejmě jsem ještě netušil, kde tvůrci vzali inspiraci. Beatles do nejmenších detailů nastudované nemám, ale i tak - důstojnější rozloučení fanoušci dostat nemohli. Ostatně, co může být lepšího, než dobýt celý svět a pak si jednou takhle vylézt na střechu vlastního nahrávacího studia a rozproudit zvědavost lidí tam dole v ulicích? ()
Jedno z nejlegendárnějších vystoupení nejen Beatles, ale celé hudební pop kultury posledních padesáti let. Svědčí o tom i četné parodie v mnoha filmech, ať už hraných či animovaných. A tímto krátkým živým koncertem pro úzký okruh svých spolupracovníků, pro náhodné chodce, pro oko kamery natáčející poslední záběry do trezorového filmu Let it be a hlavně pro sebe jakoby se chtěli rozloučit s Beatles, s těmi roky hvězdné slávy a sami se sebou navzájem, aniž by tušili, co ještě přijde a nepřijde. ()
Poměrně hodně zajímavá a originální záležitost. Koncert se uskutečnil na střeše nahrávacího studia v době, kdy Beatles natáčeli desku Let It Be (tehdy se ještě měla jmenovat Get Back) a zároveň stejojmenný snímek. Uspořádání takového předem neohlášeného vystoupení byl skvělý nápad, jak zakončit právě dokument Let It Be. Zazní pět skladeb z připravované desky (Get Back dokonce dvakrát), uvidíme vysmáté členy kapely, kteří si vystoupení v chladném lednovém dni navlečení do kožichů a zimních bund pořádně užívají, překvapené a udivené reakce lidí na ulici pod budouvou, v okolních oknech, na požárních schodištích a na střechách okolních budov a stejně tak nasrané výrazy londýnské policie, která přišla koncert rozpustit, jak se ve správné komunistické, pardon, demokratické zemi sluší a patří. Jako reakci na to začal McCartney v závěru při opakování skladby Get Back improvizovat text: "Get back, Loretta ... you've been out too long, Loretta ... you've been playing on the roofs again ... and your mummy doesn't like that ... it makes her angry ... she's gonna have you arrested! Get back, Loretta!". No a na závěr poděkuje ženě Ringo Starra a John Lennon prohodí hlášku o tom, že doufá, že kapela prošla konkurzem. Je ale pravda, co píše Kulmon, že mohli zaznít i nějaké starší skladby třeba Help nebo Hard Day's Night, ale to je jen kosmetická vada na tomto originálním počinu. (Celý koncert měl asi 40 minut, ale ve filmu byla použita pouze polovina). ()
Aura posledního broučího koncertu je sice slušně rozechvívající, ale tím to bohužel také hasne. Od samého úvodu je totiž přítomen Yoko faktor, kdy se zmíněná proplétá mezi kapelou v samozvané pozici dalšího člena kapely - a to samo o sobě mi zážitek kazí. To samé se týká prostřihů na nic netušící nebo přímo lakonické lidi na ulici. Nepotřebuji slyšet, co si Londýňané na konci šedesátek mysleli o "tomto druhu hudby". Navíc než se kluci rozehrají do pořádné nálady, je konec, takže jako poslední živé zamávání dostačující opravdu jen svou existencí. ()
Vrchol filmu - Paul a John sa na seba divaju a hraju, eye to eye. Ten film ukazuje, preco mam rad kapitalizmus, Alexandrovci na streche urcite nekoncertovali. Nemozem vsak tento film ohodnotit, lebo najviac sa mi pacili prispevky ludi, ktori zrejme o existencii tohto filmu nevedia, alebo sa na nom nepodielali, napriklad, leziaci kameraman, recepcna Debbie, alebo Jimmy, to su hrdinovia, samozrejme okrem pätice muzikantov, ktori to dali kralovsky, aj napriek oziabnutym prstom. ()
Reklama