Režie:
Gustavo RonScénář:
Gustavo RonKamera:
Miguel P. GilaberteHudba:
César BenitoHrají:
Emilia Fox, Ben Chaplin, Greta Scacchi, Alex Etel, Phyllida Law, Ella Purnell, Robbie Kay, Fiona Dolman, Natalia Tena, Eloise BarnesObsahy(1)
Sam je zvědavý kluk. Chce se stát vědcem, dívat se na horory pro dospělé, poznat, jaké to je políbit holku, létat vzducholodí a překonat světový rekord. A protože má leukémii, chce zjistit co nejvíc i o své nemoci a o tom, jaké to je umřít. Odpovědi na otázky, na které nikdo neodpovídá, se rozhodne hledat a vědecky prozkoumat se svým kamarádem Felixem a splnit si tak přitom i pár snů. (quip)
(více)Videa (4)
Recenze (8)
"They didn't realize Sam and Ella together sounds just like...... salmonella." Celý styl filmu se mi velmi ale velmi líbil. Propojení hraného s vepsanými šipkami do obrazu nebo i ten příběh o chlápkovi, co objevil leukémii jako divadélko bylo skvělé. Byl to i velmi poučný snímek, protože jsem třeba nevěděla, že existoval cvok, co vyskákal na skákací tyči schody Eiffelovky. Já měla strach po nich jít normálně, natož ještě skákat tak, abych nespadla. Moc krásný byl i vložený příběh o oslavách zemřelých u různých etnik opět jako takové divadélko. Btw. to celý film sponzorovala Coca-cola? Protože podle velikosti reklamy bych si tipla, že minimálně 5/8 jo. Taky to byli rebelové, protože ve dvanácti chlastali višňový likér... "I never did understand why everybody wants to give you presents, when they find out you're dying." Sama si říkám, co jsem na konci čekala? Že nebudu brečet? Jasně že jo, když jsem takový ubulenec. Problém byl, že jsem dopotřebovala moje kapesníčky v zelené kostce Harmony a musela hledat, kde mám ty v normálním balíčku... mezitím jsem umírala na zadušení. Prostě moc krásný snímek.... kdy víte, co na konci přijde, ale stejně si to nechcete připustit.... kdy se dozvíte řadu zajímavých kuriozit... který vás vzdělává... který vás rozbrečí... který vás pobaví... který je originální...který je nádherný a kouzelná.... a kde hrají velmi nadaní herci jako Robbie Kay (který hrýl btw. Petra Pana v Out). Je veliká škoda, že ho vidělo zatím je 30 lidí. ()
Na tento film jsem původně chtěl koukat jen kvůli Natalii Tena, která hraje na růžové vespě jezdící punkovou sestřičku. Mno nakonec jsem nekoukal ani kvůli ní ani kvůli soundtracku (který je občas až otravný - na v podstatě bristský film je v něm to Španělsko dost slyšet), ale kvůli dvěma dětským hercům, kteří fimu dodali přesně to, co podle scénáře měli - hravost. Jde prostě o film o smrti na nedělní odpoledne - ale rozhodně z těch lepších (místy mi připomínal i Ben X). Žánr dramatických filmů s dětskými hrdiny nijak nepozmění ani neposune, ale myslím, že se drží přesně toho, čeho chtěl dosáhnout: tedy ničeho vyjímečného, život a smrt jsou takové taky. ()
Na Ways to Live Forever mě zaujalo, že byl vylíčen očima dvou mladých kluků, postižených smrtelnou leukémií a to velmi přijatelnou formou, když vezmu v úvahu tu spoustu filmů s podobnou tématikou. Otázky Sama, na které nelze odpovědět, jsou sice dle mého názoru trochu nad rámec myšlení tak malého dítěte, ale zato oslovují spíš nás, dospělé diváky, kteří se s nimi ve skutečném životě setkáváme v podobných situacích. Moc se mně líbilo, jak se do plnění přání vyslovených Samem zapojilo jeho nejbližší okolí a především jeho táta, kterému to pomohlo, aby se vyrovnal se smrtí svého syna. Animační vsuvky byly velmi dobrým tahem a Robbie hrál Sama tak přirozeně, že bych mu obrazně jako filmová Ella těch pár pusinek navíc přidala. ***/**** ()
Stát se vědcem a zodpovědět otázky, na které nechce nikdo odpovídat... to by moc rád malý San, jenže nebude mít příležitost, proto musí společně se svým přítelem pátrat po tajemství smrti i vyhlídkách na život po ní improvizovaně a nevědecky - a nebude záležet ani tak na tom, jak pravděpodobné se budou různé teorie zdát, ale na tom, co jeho bolavou duši nejvíce utěší... Lehkou rukou natočený tíživý úděl nemocného dítěte a jeho vyrovnávání se s nepochopitelným... Body nahoru za nápadité animační fantazie a vtipné dětské postřehy, dolů za seznam přání a na Británii nic moc Robbieho Kaye. ()
Intenzivní citová vydíračka, která se snaží působit mnohem více kýčovitě, než by ve skutečnosti musela být. Snímek obsahuje velice krásné myšlenky a střílí do vzduchu vynikající otázky, které si zajisté pokládá každý člověk jdoucí na smrt. Trošku se mi nepozdávalo, že by bylo schopné podobným způsobem uvažovat tak malé dítě, ale to opravdu jen odhaduji na základě domněnek. Zatím jsem neměl tu čest a snad ji ani nikdy mít nebudu. Co je to ovšem platné, když ze svého repertoáru o pár minut později vytáhne snímek scénku, která působí, jako by byla vystřižená ze špatné telenovely. Mile mě překvapily dětské výkony i atmosféra, která diváky celým filmem provázela. Večer si tímto snímkem zřejmě nepokazíte, ale nejedná se o nic, co by bylo třeba vidět před smrtí, nebo co by mělo větší potenciál vás na skonání připravit, ačkoli mám pocit, že právě o to se snímek tak trošku pokouší. Lepší tři kousky. ()
Reklama