Režie:
Vittorio De SicaScénář:
Cesare ZavattiniKamera:
Carlo MontuoriHudba:
Alessandro CicogniniHrají:
Silvana Mangano, Sophia Loren, Eduardo De Filippo, Paolo Stoppa, Totò, Lianella Carell, Vittorio De Sica, Gigi Reder, Tina Pica, Erno Crisa, Tecla Scarano (více)Obsahy(1)
Ve Zlatu Neapole líčí Vittorio De Sica figurky Neapole z poloviny minulého století, tak jak je našel ve stejnojmenné sbírce svého vrstevníka, prozaika Giuseppe Marotty. Ve snímku sestávajícím z šesti epizod dostaly náležitý prostor také chvalně známé monumenty italského ženství v letech jejich/jeho největšího rozkvětu. (NFA)
Recenze (6)
Zlatom Neapola nazvali tvorcovia malé veľké príbehy zo života drobných obyvateľov mesta. Vittorio De Sica bol umelcom, ktorý mnohokrát vo svojej tvorbe presvedčil, že rozumie svojmu národu a dokáže vypichnúť všetky pozitívne a negatívne vlastnosti a dokáže sa im smiať i trúchliť. Film je rozložený do šiestich poviedok, ktoré sú samostatné. Prvá "Il Guappo" rozpráva smutno-veselým spôsobom o mestskom "blázonkovi" donovi Saveriovi ( hraje ho so sebe vlastným šarmom Totó ), ktorý sa vzoprie svojmu nájomcovi, lebo terorizuje jeho rodinu. Druhá "Pizze a credito" vtipne konfrontuje mladú Sofiu ( Sophia Loren ) so žiarlivým manželom, majiteľov Pizzerie, so stratou snubného prsteňa. Tretí príbeh "Il Funeralino" je dramatickým až trýznivým opisom pohrebného sprievodu pri smrti dieťaťa. Štvrtá poviedka "I Giocatori" je komickým pohľadom na šľachtica ( elegantný Vittorio De Sica ), náruživého hráča, ktorý prežíva hráčsku traumu pri kartách s malým chlapcom. Piaty príbeh "Teresa" je príbehom mladej prostitútky ( Silvana Mangano ), ktorej svitá lepší život v manželstve s bohatým mladým mužom. Posledný príbeh "Il Professore" je výsmechom, za čo všetko sú ochotní ľudia zaplatiť. Tretí komentár. ()
ocenenia : MFF Cannes 1955 - Nominácia na 1. cenu ()
Zlatá Palma - výběr ()
Povídkový film, autentický pohled na starou Itálii, v paměti mi utkvěla scéna s pizzou - on to totiž dřív byl jen obyčejný langoš :) ()
Ještě pořád neorealismus (nejen v kameře), dokonce směřující k pojetí, jaké volil Pasolini v Dekameronu. Jen ta Sophia příliš ční a neumí se poddat celku (nemůžu si pomoci). ()
Galerie (8)
Zajímavosti (1)
- Film byl představen v roce 1955 v soutěži 8. ročníku filmového festivalu v Cannes a v roce 1977 na Toronto International Film Festival. (Cucina_Rc)
Reklama