Režie:
Patrice LeconteScénář:
Serge FrydmanKamera:
Jean-Marie DreujouHrají:
Vanessa Paradis, Daniel Auteuil, Mireille Mossé, Pierre-François Martin-Laval, Luc Palun, Farouk Bermouga, Isabelle Petit-Jacques, Catherine Lascault (více)Obsahy(1)
Dvaadvacetiletá Adele, které se v životě lepí smůla na paty stejně jako muži se sklony k násilí, uvažuje na kraji mostu v Paříži nad sebevraždou. Náhle k ní přistoupí, z ničeho nic, neznámý muž jménem Gabor. Mladík však má postranní motiv – živí se jako profesionální vrhač nožů a hledá někoho, kdo by byl ochotný být jeho cílem. Gabor má za to, že by Adele byla pro to jako stvořená, a tak jí nabídne práci. Ona odmítne a skočí. Gabor ale skočí za ní a brzy jsou ti dva na společné cestě do Monaka, kde se její život dramaticky změní a pro jednou ji v životě navštíví štěstí – nejen, že coby Gaborův terč zůstane bez úhony, i když vrhá nože se zavázanýma očima, navíc vyhraje v ruletě malé jmění. Jenže jak dlouho s nimi štěstí zůstane? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (66)
Bylo to velmi, velmi pěkné a chtěl bych ještě víc. Skvělá, místy hodně elektrizující atmosféra, výborná hudba a hlavně scény, při vrhání nožů, ty řekly víc, než sáhodlouhé věty. Velmi půvabná Vanessa a hlavně Daniel, kterému jsem věřil každou větu i pohled a tady předvedl jeden ze svých nejlepších výkonů. Velmi slušná čtyřka, kterou jsem se rozhodl zase jednou po čase zvednout na plnou. Podobně povedený film jsem už hodně dlouho neviděl. ()
Film s neskutočne vyšperkovanými dialógmi. Od prvého momentu ma Paradis očarila, vizuálne aj zvukovo, a ja som tak nemohol odrhnúť oči od obrazovky. Podmanivá, uhrančivá, laškovná, šibalská, šikovná, odvážna, smutná, veselá, naivná.... taká bola jej postava vo filme a všetky tieto náladovo-povahové črty zvládla zahrať na výbornú. Každé jedno gesto oboch hercov zosobňuje esenciu rodiacej sa lásky, tak presvedčivo zahranú ako málo kde. Stupňuje sa s každým dopadnutým nožom a každým ďalším rozhovorom, až do momentu, keď obaja pochopia, že môžu existovať iba spolu, len tak budú obaja šťastní. Naozaj prekrásny vizuálno-zvukový zážitok s veľkou obsahovou hĺbkou a peknou pointou. 85/100 ()
Pětihvězdičkový francouzský šanson dvou krvácejících srdcí. Ostré bubnování nožů, zasekávajících se do dřevěného kola smrti vs. strach, z mlasknutí čepele při zaseknutí do měkkého těla. Letící nůž ať sviští rychleji, pádící melodie nechť zvláční. Udržujme rovnováhu mezi smutkem a radostí, vyrovnejme hladinu serotoninu v mozku. Nový účes, drahé šatičky, manikúra, parfém a luxusní šperky. Sexy samička radostně vrtí zadečkem, v mozku to zašplouchá a vlny omývají a tiší bolestně obnažené konečky nervových vláken, roztřepené smutkem. V mozku, chlazeném ledově studenými dlaněmi, klidnými prsty muže za zenitem, muže s ocelovými nervy. Dlaně laskají vrhané nože, zatím míjející hladkou kůži na dívčím těle. „Muži mě zajímají jako krásné oblečení. Vždycky je chci vyzkoušet.“ Kráska na mostě za zábradlím, světla auta zhasnutá před zatáčkou, deprese (neza)plašená třpytem a cingrlátky kabaretu, až přílišné tlačení na pilu se štěstím v ruletě. Plus ve finále pitomý a hnusný Istanbul, to město nemám rád. Měli skončit v těch Athénách, tam jsem byl kdysi šťastný. Nevadí. Určitě si spolu s Danielem Auteuilem ostrými noži zase někdy zaházím. A až půjdu u nás v Plzni po mostě, přes některou z našich pěti řek, možná tam uvidím stát dívku, za zábradlím. A přinesou-li mi vlny času, plynoucí zvolna pod mostem, femme fatale od pánaboha Vanessu Paradis, řeknu jen: „Díky, Bože... a teď prosím zvolni noc, nech zaznít líný jazz, aby pomalu unášel letící nůž“. ()
Atmosféra a přesvědčivý Auteil mě příjemně překvapili. S dalšími aspekty už to bylo horší. V příběhu postavy hledají nějaké snadné odpovědi na otázky, které je trápí. Jenže když nic takového neexistuje, zavání mi to pochybným zjednodušováním. A postava Adele je také podivná, když vypráví o svých "láskách". Že prý neměla štěstí na opravdový vztah. Ale když ve svých známostech vědomě tuhle potřebu nahrazuje fyzickou spotřebou, vzbuzuje ve mě dojem pokrytectví nebo nedospělostí. A obojí mě od sledování odrazuje. ()
Když Daniel Auteuil vrhá nože na Vanessu Paradis, tak to má neskutečnou elektrizující atmosféru, která přeneseně působí dost silně i na diváka a samotnej Auteuil je tu ještě nesmírně uhrančivej a Vanessa zase smyslná, ale pokud vemu film jako celek a nebudu se ohlížet jen za těma nejlepšíma a nejpůsobivějšíma scénama, tak 4* budou tak akorát. ()
Galerie (14)
Zajímavosti (1)
- Úvodná scéna monológu Adèle (Vanessa Paradis) trvá viac ako 7 minút. V komentári na DVD režisér Patrice Leconte hovorí, že na natočenie tejto zdanlivo jednoduchej sekvencie bolo nutné použiť viacero kamier. (misterz)
Reklama