Režie:
Makoto ŠinkaiScénář:
Makoto ŠinkaiKamera:
Makoto ŠinkaiHudba:
TenmonHrají:
Fumiko Orikasa, Kendži Hamada, Hisako Kanemoto, Džunko Takeuči, Kanae Itó, Rina Hidaka, Sumi Šimamoto, Kazuhiko Inoue, Takeši Maeda, Miju Irino, Risa Mizuno (více)Obsahy(2)
Příběh se točí kolem dívky Asuny, která tráví své osamělé dny posloucháním podivné melodie. Její osamělost končí, když se setká se záhadným chlapcem, který tvrdí, že přišel z cizí země, z Agarthy. Jejich společné chvíle však netrvají dlouho a chlapec záhy umírá. Asuna se vydává na strastiplnou výpravu do Agarthy, aby se s ním znovu shledala. Na cestě poznává krutost a krásu světa a loučení. (Ne4um)
(více)Videa (1)
Recenze (60)
CITÁT - Taková záhadná melodie........... Vizuálně nádherně kreslené, hudba ladí s příběhem a příběh samotný je, jak už to u Japonců bývá, smutný, strašidelný, o lásce a smrti a je plný starých Bohů, vymřelých zvířat a snaze o oživení mrtvé lásky. Prostě klasika. CITÁT - Nehledám tajemství věčného života ani starodávné znalosti. Chci jen oživit svou ženu......... Dvě a půl hodiny nádherný příběh, který přináší spousty moudra a jedno velké ponaučení. CITÁT - Smrt je prokletí, které mi lidé musíme trpět.......... ()
Škoda. Makoto Shinkai chtěl udělat něco jiného, než dosud dělal a nevyšlo to podle představ. Okopírované záběry z Princezny Mononoke a Laputy byly pokusem "udělat to krásněji", ale efekt nevyšel (na druhou stranu ani neurazil). Makoto je prostě Makoto a neměl by si hrát na někoho jiného, protože se mu to nedaří. Dávám tři hvězdičky, neboť jsem náhodou viděl před pár dny posledního Miyazakiho (5*), ještě navrch Summer Wars (4*) a toto prostě není tak dobré (příběhově především) jak oba zmíněné filmy. ()
Jak praví klasik, o čem nelze mluvit, o tom je třeba mlčet. A protože (téměř) absolutní krása se nedá slovy vyjádřit, nezbývá mi nic jiného než nepsat žádný komentář.................................................anebo přece jen: Kresbou nejlepší anime, které jsem doposud viděl, a to mám za sebou všechna Miazakyho díla. Děj za výtvarnou stránkou také nijak nezaostával. Film mě ani na chvíli nenudil, klidně by člověk snesl další hodinu(y) navíc. A navíc obsahoval patrně nejroztomilejšího tvora v dějinách kinematografie - tu malou kočičkoveverku. ()
Určite by som lepšie zvládla smrť všetkých hlavných postáv ako smrť ňuňu Mimi. Bohužiaľ. Tak som si teda poplakala, vyfúkala nos plný soplíčkov a v pozeraní som pokračovala. Rozprávka to bola pekná a kúzelná, občas som mala aj zimomriavky ale fakt neviem či to bolo danou scénou alebo otvoreným oknom. Hudba naozaj krásna. Bez dobrej hudby ako tu by som dala určite nižšie hodnotenie. Nechápem tu rozhorčenia, že film kopíruje tie od Miyazakiho (stejnak ma vaše výlevy nezaujímajú). Mňa osobne to vôbec netankuje ako podaktorých, pretože film bol tak či tak dobrý a je úplne jedno či kopíruje alebo nekopíruje. Film bol trošku zbytočne dlhý ale stále krásny. Takže 4* na môj vkus málo roztomilých scén. ()
I když toho ten japonský název moc neřekne, pořád mi přijde hezčí, než mezinárodně uváděný "Children Who Chase Lost Voices from Deep Below", což v překladu znamená "děti pronásledující ztracené hlasy z hlubin". Tento anglický název není přesným překladem, ten by bylo možné česky napsat asi jako "děti pronásledující hvězdy". Sám o sobě je tento název kouzelný a odkazuje na to, co nás čeká. Další jedinečná podívaná z japonské produkce. Jestli si myslíte, že příběhově jsou americké animované film silné, tak začněte koukat na ty japonské. I když jsou kresbou velmi klasické, příběh vás většinou ohromí. Je neskutečně epický, i když se soustředí jen na pár postav. Zůstává přesto silně emotivní, ale nikdy nemáte pocit, že vás někdo vydírá. Více: http://www.filmovy-denik.cz/2013/03/hoshi-o-ou-kodomo-2011-70.html ()
Galerie (68)
Photo © Media Factory
![Hoši o ou kodomo - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/164/690/164690012_1c929d.jpg)
Zajímavosti (3)
- Přibližně v 29. minutě snímku je v pozadí hlášení školního rozhlasu slyšet largo Dvořákovy „Novosvětské“ symfonie. (Hromino)
- Při listování knihy o Sumerech se na okamžik objeví obrázek kozla stojícího na zadních nohou. Jedná se o reprodukci skutečně existující sošky "Kozel v křoví" ze zlata, stříbra, mušloviny, lazuritu a vápence z poloviny 3. tisíciletí před naším letopočtem. Byla nalezena ve velké "jámě smrti" v Uru, je vysoká přibližně 60 cm a po objevení téměř nepotřebovala rekonstrukci. (Jirka_Šč)
Reklama