Režie:
Jonathan LiebesmanKamera:
Ben DavisHudba:
Javier NavarreteHrají:
Sam Worthington, Liam Neeson, Édgar Ramírez, Danny Huston, Toby Kebbell, Rosamund Pike, Ralph Fiennes, Bill Nighy, Matt Milne, Lily James, Sinéad Cusack (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Deset let po porážce obludného Krakena se Perseus pokouší uchýlit ke klidnému životu jako rybář a otec malého syna. Jenže mezi bohy, oslabenými nedostatkem lidské oddanosti a dlouho vězněnými Titány, pod vedením zuřivého Krona vypukne velká válka. Zeus, který byl zrazen Hadem, je zajat a unesen do podsvětí, a tak se Perseus musí ještě jednou stát hrdinou, aby nalezl Dia a zmařil snahu Titánů vládnout na Zemi. (Magic Box)
(více)Recenze (1 121)
Hollywood v súčasnosti netočí kvalitné historické filmy, čo môže potešiť jedine investorov a štúdiá, ktoré majú prsty v takýchto rýchlokvaškách. Pre nás divákov, ktorý majú v podobnom žánri aspoň malú záľubu ostávajú oči pre plač a spomienky na doby Gladiátora a Statočné srdce. Možno o chlp zlepšenie voči predchodcovi, ale aj tak je to stále len prázdna bublina plytkého príbehu, ktorý je akurát vykreslený v mytologickej dobe, bez poriadneho dialógu, atmosféry, či charakteru postavy, na ktorej by film mohol stavať. Film ťahali akurát starí hereckí bohovia, ktorým však nebolo dopriate príliš priestoru. 60%. ()
Tupá megalománia. Nabušená akcia od začiatku do konca. Najlepšie filmové monštrá za posledných pár rokov. Kvôli jednorozmernosti postáv načisto nevyužitý potenciál britskej hereckej elity. Celkovo ploché, ale vizuálne efektné a nabité mrštnou energiou. Toľkou energiou, až je divák "ohučaný", keď sa mu nedostáva oddychových pasáží, ktoré by ho oslovili emóciou či nedajbože nejakou myšlienkou. Pre cielovku ale výrazne uspokojujúcejšie než jednotka. Keby takto vyzerala tá, na dvojku príde do kín viacej ľudí. ()
Ach jo. Kdy si vy, přechytřelí mozkouni, konečně uvědomíte, že tohle není a ani nikdy neměl být Homér říznutý Euripidem se Sofoklovskými vlivy???!!! Já vím, kdyby měl Perseus komplikovaný, sexuálně - obsedantní vztah s matkou, jeho milá by umírala na rakovinu, bohové komunikovali ve filosofických jinotajích a celou dobu si ukazovali vyvinuté mnohoznačné symboly charakterizující palčivé otázky lidského bytí, kdyby to k tomu všemu celé bylo v daktylském hexametru a nejlépe v řečtině a kdyby hlavní hrdina v těch čtyřech existenciálních, černobílých hodinách stopáže jen sem tam zapíchl pár oblud, ovšem výhradně za účelem metaforického zdůraznění psychického rozpolcení vyrachtané baletky, to by tu bylo ale lepkavo a lezlo to v červených číslech ke stovce, co?? Tohle měl být nabušený, oddychový akčňák!! A-K-Č-Ň-Á-K, vy ufoni!!! ()
Chtěl bych být scenáristou v Hollywoodu a psát podobná dílka (tohle psali dokonce čtyři), byl by to snažší výdělek, než pobírat sociální dávky. Je to ještě tupější, než předchozí díl, což se dalo ostatně čekat. A tak jediné, co mě v souvislosti s tímhle výplachem zajímá, kolikrát si Neeson s Fiennesem na place řekli "Bože, do jaké krávoviny jsem se to zase uvrtal." ()
Prakticky ve všech ohledech lepší pokračování. Více akce, více nadhledu, více vlasů :) Kdyby každý druhý díl "problematické jedničky" vypadal takhle, byl by filmový svět zase o něco hezčí. Prozatím nejlepší akční výplach letošního roku... ()
Kdybych byl Titán, tak se po tomhle filmu také hněvám ... ()
Ešte omnoho horšie ako jednotka. Odborne sa tento druh filmov nazýva "dementná kokotina". Mám chuť vylúpnuť si oči vidličkou a s láskou spomínam na Ghost Ridera 2, ktorý je vedľa tohto dobre napísaná, zmysluplná a dobre zahratá zábava. Hlboký obdiv k hercom formátu Neesona a Fiennesa, že dokážu hrať v niečom tak retardovanom a tváriť sa, akoby to bol Shakespeare. Aj že sú ochotní vliezť na pľac s takými polenami, ako je Worthington a Pikeovina. Takisto hlboký obdiv k hollywoodskemu systému, ktorý na takýto scenár potrebuje štyroch dobre zaplatených ľudí. Niektorí tu tvrdia, že je v tom nadhľad. Okrem šaškovania Billa Nighyho som si nič také nevšimol. Nebyť jednej či dvoch slušne natočených akčných scén dám odpad. ()
Těžká pohoda. Jasně, kdybych to chtěl poplivat, můžu šáhnout do kterékoliv minuty stopáže, ze které bych k tomu účelu vycedil minimálně pět věcí. Jenže, Liebesman podle pravidla „moc toho neumím, ale aspoň to bude hlučné a rychlé“ jede po celou dobu, přičemž z toho nesleví ani na okamžik. Což se o jeho předchůdci říci nedá, takže už žádné dlouhé zívání, ani krvácející oči. Worthington v pohodě, ale božská sestava je prostě boží. Trojka je tady napřesrok. PS: Docela bych v režisérově podání viděl rád i nějakou serióznější látku. ()
Fajn kulisy a mytologické propriety ale oproti předchozímu "fláku" tomu chybí alespoň ta dravost. Myšlenka "proč to vlastně vzniklo" mi nezmizela až do závěrečných titulků. Škoda. ()
Digitální jízda, na kterou by se tvůrci stařičkého Souboje titánů podívali jednou a s opovržením by kopii shlédnutého filmu poplivali a rozkopali samotnou zlostí. Co se totiž neudělá po staru, udělá se s digitálem. Digitální orgie jsou to fakt brutální. Možná i proto je film tak hrozně bláznivý a někdy až šílený. Je to ale zábava, zábava, která je v dnešní době aktuální. Vlastně stejně pitomý jako jednička, bonusem je pak kamera, přes kterou divák skoro nic nevidí, ale přesto by díky ní měl mít podle tvůrců pocit, že tam s bohy je a bojuje po boku Sama Worthingtona. I z toho důvodu o hvězdičku dolů. ()
║Rozpočet $150miliónov║Tržby USA $83,670,083║Tržby Celosvetovo $305,270,083▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $23,591,208 //počet predaných kusov 1,030,459║ Tržby za predaj DVD v USA $19,042,454 //počet predaných kusov 1,251,257║ Pokiaľ ide o 3D efekt: padajúce či vymrštené kamene do publika, putovanie/nájazd cez skalnatý prielez do útrob zeme, šľahanie lávy navôkol, nejaké tie súboje, ide asi o najvydarenejšie 3D, či že v tomto ohľade sa pripravte na perfektné sústo. Triková stránka prvotriedna, doslova dych vyražajúca, ten rozpočet tam je cítiť. Lenže kameň úrazu je nevýrazná réžia(Jonathan Liebesman samozrejme neprekvapil a len potvrdil že je bez kúska talentu) a samotný príbeh, ktorý sa dá označiť za spleť samoúčelných scénok, bez silného konštruktívneho spojiva a popri kostra príbehu ani nebola najhoršia. Nuž a Perseus dostáva od každého koho stretne na frak a aj tak sa stane vždy víťazom, toho hrdinu mu je potom ťažko zbaštiť, k žiadnej postave si nevytvoríme vzťah, lebo sú v príbehu nasadené ako figúrky na šachovnici bez iskry, občas to kazí aj rýchli strih pri súbojoch, najhoršie v tomto ohľade dopadne súboj s rohatým Minotaurom. Suma sumárum ide len priemer, ktorý ide v šlapajach predchodcu, zachraňujú to triky a 3D pre ktoré sa to ale oplatí vidieť. /videl v kine 3D verziu: 65%/ ()
Zábavnější a více dirty pokračování Souboje titánů, která dělá slušný krok směrem od původního filmu. Liebesman prodává svou "kamera v akci" se vším všudy a Worthington se nebojí rozpoutat peklo, které chvílemi až zavání snahou navodit dojem, že jde o "nelicencované" zfilmování God of War. Výborný je také casting, protože ti herci mají svou kvalitu hlavně v božských řadách... Celkově spokojenost, protože slibována zábava byla pompézní a dokázala vtáhnout. Cokoliv jiného by tu hledal snad jen zoufalý intelektuál:)). ()
Ugh, tak takhle ne. Jedničku Titánů považuju za průměrnej blockbuster s pár fajn scénama (škorpióni, Medúza). Z dvojky se ale kdovíjak stal ultradrahej skoro-televizní film, ve kterým čirá demence příběhu a nezajímavost všech postav spolehlivě ubíjí těch pár solidních akčních momentů. Ty tu měly bejt hlavní devizou. Jenže po úvodu s chimérou jde všechno do kopru a postavy se asi třikrát přesunou z bodu A do bodu B (mám docela problém tomu říkat putování), aby za cca 50 minut dorazily do neuvěřitelně lamoidního finále. Nic z toho, co naznačují trailery (konec bohů, válka s Titány), tu není vidět! Místo toho se to odkecá dvěma větama, člověk dostane pár bitevních střípků a jedno napruzený megamonstrum, a jde se domů. No nádhera. Jinak to má akorát dvě dobrý hlášky (spravedlivě si je rozdělili Nighy a Neeson), dva dobrý tracking shoty a asi nejnenápadnější romantickou linku v dějinách kinematografie. Ne, vážně jsem nechtěl zázraky. Když ale člověk v naději čeká na nějakou tu masakrálně cool scénu, aby po pár desítkách minut zjistil, že je na konci filmu a žádná asi nepřijde, je to celkem na****cí pocit. 4/10 a ačkoliv Hněv Titánů ubíhá stokrát rychlejc než čtyřka Pirátů z Karibiku, dokonale mi připomněl její nafouknutou prázdnotu. ()
Eduard Petiška se sice stále musí v hrobě obracet, ale tentokrát už alespoň s menší frekvencí. Nedá se totiž popřít, že Hněv Titánů vlastně žádný divákův spravedlivý hněv nevzbuzuje a je tudíž rozhodně výrazně snesitelnější i lepší svého předchůdce. Ovšem snesitelnější a lepší bohužel ještě neznamená, že je zároveň i snesitelný a dobrý. ()
Perseus a Hochštapler mlátí potvory všech velikostí, aby na konci zabili tu úplně největší, která dělá stejný hovno, jak kraken. Příběh je naprosto debilní, ale ty bitky jsou fajn a koukat se na to dá. Je to ale horší než první díl a místama fakt nuda. ()
Pár slov o tom, čím je Hněv Titánů zajímavý z hlediska hudby, v čem aktualizuje francouzského filozofa Bergsona, proč by se Nolanovi zamlouval Héfaistos a co za lekci dává film scénáristům (čtyři témata = čtyři odstavce). ____ 1, Je u hudby důležitější melodie, nebo harmonie? Většina lidi má pocit, že melodie. Dost patrné je to například z toho, jak se všude neustále vyzdvihují zpěvné a silné melodie, které chytnou už na první poslech, nebo slavné a zapamatováníhodné motivy či témata z hudebních soundtracků. Jenže vedle melodie (tóny hrané za sebou) máme v hudbě ještě harmonii (tóny hrané současně), která je minimálně stejně důležitá, ačkoliv se na ní běžně zapomíná a moc se nezmiňuje. Říkám to proto, že s harmonií na úkor melodie pracuje velmi důmyslně Javier Navarrete zrovna v tomhle filmu, neboť tu máme takřka jedinou silnou melodii zaznívající v tracku Wrath of the Titans, která je ovšem nesčetněkrát variována přes změny harmonie. Melodie je zkrátka pořád stejná. Určující je harmonie. Základní melodie je tak hozená do náležitě vzletné a optimistické variace při osedlání Pegase (track Pegasus, čas 1:30) či majestátním pochodu s obry na hřebenu hory (track The Orb, čas 0:45), nebo naopak zrychlena do nervní polohy při útěku z Labyrintu (track Perseus in the Labyrinth, čas 4:50) či úplně rozpuštěna ve zvucích a ševelících hlasech Tartarusu (track Zeus in the Underworld, čas 0:00). Čím vzletnější jsou tedy scény a čím více mají postavy prostoru, tím libozvučnější souzvuky skladatel používá (tercie, kvarty, kvinty, sexty), zatímco v Labyrintu nebo Tartarusu nastupují disonantní sekundy a septimy. V těchto interiérových lokacích jsou postavy buďto velmi stísněny jako v Labyrintu, nebo nějak omezeny jako uvězněný Zeus, a této stísněnosti odpovídá i harmonie, neboť v těchto momentech často nastupují disonantní shluky tónů na pomezí mezi hudbou a zvukem. Vtip je tedy hlavně v tom, že semknutým postavám v interiérech odpovídají semknutý tóny, zatímco prostorným pasážím v exteriérech dominují vzdálenější tóny. Viz vzájemný poměr frekvencí mezi základním tónem a disonantní sekundou dávající 9:8 (1,125) a vzájemný poměr frekvencí mezi základním tónem a libozvučnou kvintou dávající 3:2 (1,5). A jak známo, 1,125 < 1,5, jinak řečeno, semknutost < vzdálenost. Při rozpadnutí Poseidona je tak slyšet cosi velmi nelibozvučného mezi disonantním souzvukem, chorálem a hřměním, neboť postava je semknutá až do krajnosti, doslova se rozpadá dovnitř do sebe, zatímco při osedlání Pegase a epickém průletu nad otevřenou krajinou zaznívají uchu příjemné souzvuky. ____ 2, Potud k harmonii a nyní k melodii. Z hlediska melodie je příznačný hlavně onen již zmíněný majestátní pochod s obry na hřebenu hory ze 40. minut filmu nebo pochod družiny k Labyrintu ze 48. minuty, neboť v těchto pasážích zazní to nejlepší z celého soundtracku. Obě tyto pasáže čerpají z hlavní melodie, z tracku Wrath of the Titans, který staví na kmitajících smyčcích a průrazných žestích, zajímavé je ale to, že každá pasáž zdůrazňuje z hlavní melodie něco jiného: ta ze 40. minuty žestě, ta ze 48. minuty smyčce. Obě ty pasáže jsou ale silné nejen svým hudebník podkresem, ale i velkorysým vizuálem. Odstartoval to vlastně Peter Jackson prvním Pánem prstenů, kde v majestátních pasážích pochodující družiny braných z helikoptéry či jeřábu a doprovázených tím nejlepším, čí spíše nejpodbízivějším, čeho je skladatel vůbec schopen, ustanovil nový typ záběru, který se od té doby se stal ikonickým a který nemůže chybět snad v žádném podobně laděném filmu – objevil se ve Sněhurce a lovci, druhým Sherlock Holmesovi nebo tady, ale svou tradic má i v evropském filmu během pověstného tance smrti v Sedmé pečeti. Není to ale jen o hudbě, jak řečeno, jelikož ten záběr je epický i samotnou svou povahou, neboť tam je vše, co tam má být a pro co byla kinematografie vlastně stvořena – je tam pohyb lidí i pohyb kamery. Oba tyhle pohyby jdou ale navzdory své majestátnosti po očekávané trajektorii (lidé kupředu, kamera po kružnici), a možná proto je ten záběr tak výjimečný, protože je přes svou dynamiku a idylickou krásu předvídatelný a ustálený, neboť postava nemůže najednou zčistajasna zahnout nebo udělat něco neočekávaného, a totéž kamera. Jak poznamenal francouzský myslitel Henri Bergson v publikaci Čas a svoboda, krásu pociťujeme u pohybů, které jsme schopni nějak předvídat na základě toho, že pokračování je jakoby preformováno, předznamenáno v přítomném stavu těch pohybů - postrádají-li nahodilé čmáranice půvabu, je to proto, že neohlašují žádný pohyb, který má následovat. Dává-li půvab přednost křivkám před lomenými čárami, je to z toho důvodu, že lomená čára mění směr v každém okamžiku, zatímco u křivek je každý nový směr naznačen ve směru předchozím jako v případě očekávané trajektorie lidí a kamery během těchto ikonických záběrů na pochodující družinu. ____ 3, Hněv Titánů disponuje také celkem zajímavým herním konceptem, jelikož první půle připomíná RPGčko, zatímco druhá půle strategii. První půle tím dokonce navazuje na Souboj Titánů, který rovněž pracoval s RPG elementy (práce s předměty v inventáři, rozšiřování party o další postavy atd.). Zajímavé je ale hlavně to, že to překlopení zhruba uprostřed Hněvu Titánů ze zběsilýho RPG clickfestu do strategického taktizování na válečném poli skvěle symbolizuje návštěva Labyrintu v polovině filmu, kde prostě už nestačí jen máchat mečem jako při sejmutí Chiméry nebo při laškování s Kyklopy, ale je třeba začít používat hlavu. Navíc ta návštěva Labyrintu úžasným způsobem cituje Nolanův Počátek, ostatně Héfaistos ho navrhl, jak poznamená, tak, aby obelhával mysl, neboť mysl je ta nejlepší past. Obrovské pojízdné kvádry měnící Labyrint za pochodu si podle mě nezadají ani s poletováním Levitta po hotelu nebo nekonečnými paradoxními schody. ____ 4, To, co odlišuje dobrý film od špatného filmu, jsou v zásadě fungující postavy. Pokud nefungují postavy, nefunguje zpravidla ani příběh, a diváci pak bývají notně rozladění. Problém Hněvu Titánů je samozřejmě v tom, že tu postavy nefungují takřka vůbec. Vlastně se tu ani žádné takové (tj. realistické, sugestivní, plastické atd.) postavy potenciálně vůbec nevyskytují, za to se to tady hemží královnama (Andromeda, která připomíná ale spíš Afroditu), polobohama (Perseus, Agenor), bohama (Zeus, Poseidon), démonama, obrama, titánama atd. Některé postavy se dokonce neustále rozpadají a materiálně přeměňují. Pak ale není divu, že ten film příliš nefunguje, i když je sympatické, že na to svým příklonem k bohům, polobohům či monstrům už od začátku rezignuje a nic nekamufluje. () (méně) (více)
,,PAMATUJ... POUZE KOPÍ TRIUMU MŮŽE PORAZIT KRONA. A TA RUKA JEŽ HO BUDE DRŽET, MUSÍ BÝT TVÁ....“ /// Tak bacha: je to tady samej bůh, zrůda a kudrnáč (no vlastně asi jen jeden, ale sračky nato). Řecký báje prostě jsou ,,poudačky“ pro starý báby a malý děcka. A dobrodružství poloboha hold nebude dramatem ze současnosti (promiň Davide). Film, ve kterým se Perseus, Agenor a Andromeda vydaj zachránit lidstvo, má úplně normální začátek, prostředek uprostřed (jo, tam co máš pupík...) a konec....tam jak konce bejvaj. Nikdo nic nevykládá na přeskáčku a osudy se neprotnou u vás v obejváku, ale tady a naprosto vobyčejně. Lehká, akčně dobrodružná podívaná s milionem triků a spoustou serepetiček, která musela dát spoustu práce. V životě jde vo víc než o Bohy a Titány! (jo? tak to vysvětluj tý holce, co mi povídá: ,,můj bože, to je titán!“ ) Solidní rodinná podívaná (su zpátky u toho filmu...). Vo nic jinýho tady (asi) nešlo. 3a½! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Když chcu mluvit s otcem, musím vylízt na horu (ne do patra, ale na kopec!). 2.) Vždycky jsem snil o okamžiku, kdy si budu moct s chutí zařvat ,,Áresi! Ty kurvo!“. 3.) Jak dopadl v podsvětí Orfeus vím. Ale Perseus? Neznám.... 4.) Thx za titule ,,Mychyy“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR * AKCE **** NAPĚTÍ * ()
Nuda, nuda, nuda!!! ()
// Distribútor: Warner Bros. // Počet premietajúcich kín v USA: 3,545 // Otvárací Víkend USA: $33,457,188 // Žijem pre vizualizáciu. Pre mňa rovnako úžasné ako prvý diel...... ()
Bohužél o třídu Horší.. Než Excelentní Souboj Titánů, ale i tak jsem Spokojený.. Akce, Příšerky, Efekty, Super Kamera Bylo vše Fajn!! Co mě štvalo? Delší vlasy hlavního Hrdiny, Chyběl mi Skvělý soundtrack při příchodu Hádese v prvním Díle A Tempo nebylo tak dynamické. Jako Průser to, ale nevidím!! ()
Reklama