Režie:
Montxo ArmendárizKamera:
Alex CatalánHrají:
Lluís Homar, Belén Rueda, Rubén Ochandiano, Michelle Jenner, Javier Pereira, Núria Gago, Cristina Plazas, Adelfa Calvo, Ramon Pujol, Álex Pastor (více)Obsahy(1)
Šestiletá Silvia je blonďaté rozesmáté stvoření, které prožívá na první pohled normální dětství. Spoustu času tráví se svou nejlepší kamarádkou Maite, ale je tu ještě další „kamarád“, který touží po její společnosti stále více: otec Ignacio... S postupem času se Silvia před ním stáhne do samotářského somnambulního světa závislostí, aniž by tomu okolí věnovalo pozornost... Až téměř ve svých pětadvaceti se Silvia rozhodne přehodnotit svůj život a vzepřít se všemu, co ji pojí s minulostí. Znamená to utkat se i sama se sebou, aby se mohla konečně stát dospělou ženou, která má své jednání pod kontrolou. Veterán španělské kinematografie Montxo Armendáriz se již od svého prvního úspěšného snímku Tasio (1984) věnuje sociální problematice. Pro choulostivé a naléhavé téma zvolil jako vždy subtilní a sugestivní úhel pohledu vycházející z rozsáhlého sběru materiálu. (MFF Karlovy Vary)
(více)Videa (1)
Recenze (26)
[MFFKV - 2011] Konečně se také nějaké ty moje očekávání splnila, když už jsme se dostali na polovinu filmu, které jsme měli vyhlídnuté. Vzpomínám si, že byl zamračený podvečer a obrovská masa lidí se hrnula do velkého sálu na premiérovou projekci španělského drsného snímku Neměj strach. Předmluva režiséra a hlavního protagonisty vše přichystala a zážitek z filmu byl o to intenzivější. Neměj strach se opírá o silné téma sexuálního zneužívání ze strany otce mladé dívenky. Plus následky, které si odnesla. Po všech stranách silný snímek a jsem rád, že Armendáriz dokázal film natočit bez zbytečných nahotin a nechutin. A zároveň doplnil příběh osudy skutečných zneužívaných osob. ()
MFF KV 2011. Jaké jsou moje dojmy? Většinou nuda. Bezva krásná hlavní představitelka. Nedotaženost, vše hlavní a závažné je skryto, jen se tu o tom mluví, co se opravdu stalo je necháno na fantazii diváka. Prostřihy příběhů skutečných lidí, kteří jako v nějakém dokumentu líčí své špatné zážitky na téma obtěžování působily naprosto rušivě, vytrhávaly z příběhu a měly být spíše použity jako bonus k případnému DVD, ale ne do filmu. Je to jediný film festivalu, u kteréhé mě přemohla únava a na pár minut jsem klimbnul a věřte mi, že když vidím zajímavý film, který mě baví, neusnu nikdy. Tenhle film na mě působil odtažitě, chladně, profesně a konzervativně. Režisérovi se nepodařilo mě emočně vtáhnout. Člověk čeká, kdy konečně přijde ta zajímavější část a ona nikde. Výborně je zde ukázáno, jak těžké je takové problémy leckdy vypozorovat, jak jsou mnohdy na hraně a člověk může i váhat, zda-li jsou opravdu tak závažné, vždyť otec v tomto filmu většinou nevypadá na nějakého hnusného padoucha. Chová se mile, není sadista a okolí ho vnímá jako báječného otce. Pokud vás zajímá tématika závažných snímků řešící psychologické a sociální problémy a konkrétně téma sexuálního obtěžování dětí, podívejte se, popřemýšlejte si a udělejte si vlastní názor. Kdo chce oddechovku, ať tenhle film přeskočí. Žádný dynamický, vypovídající a nekonvenční filmový zázrak to rozhodně není. ()
Zcela civilně a jednoduše zfilmované dílo o těžkém tématu sexuálního zneužívání malého dítěte otcem se vyhýbá všem explicitním scénám a přesto víc než jasně sděluje hrůzu celé situace i se všemi jejími následky. Do toho vstupy obětí zneužívání s jejich příběhy, na konci filmu mi z toho všeho nebylo moc dobře.. ()
Sexuální obtěžování v rodině a jeho následky - problém, o kterém většinou všichni vědí, ale navenek jde lehce přehlédnout. Právě tak jej prezentuje i tento španělský film, a to nejen příběhem. Co vechno dokáže vyjádřit jeden, do kontextu výborně zasazený, záběr obličeje malé holčičky, co vše člověk vidí v jednom, ve správnou dobu použitém, gestu jejího otce. Jak jednoduše nám všechno dojde, i bez jediné tvrdší sexuální scény. Film se snaží zobrazit obrovské množství odboček, příčin, následků, komplikací, kombinací, které s celým problémem souvisí, ale zároveň jde příkladem a nabízí řešení problému. Vše navíc prokládá výchovnými zpověděmi z terapeutického sezení, jež používá i jako jakýsi spojovací motiv mezi jednotlivými životními etapami hrdinky. ()
60%. Řemeslně dobré, ale obsahově je to naprosto průměrné. Celý film budete mít pocit, že už jste to někde viděli. Filmů podobného ražení je zkrátka už moc. Neměj strach je další sterilní vykřičník, který má veřejnost upozornit na stále aktuální problém zneužívání dětí. Ano, je to velký problém, ale točením stejných filmů tomu pán režisér nijak nepomůže. [MFF KV 2011] ()
Reklama