Režie:
Sophie SchoukensScénář:
Sophie SchoukensKamera:
Alain MarcoenHudba:
Jeff MercelisHrají:
Hande Kodja, Caroline Berliner, Jan Decleir, Barbara Sarafian, Thomas Coumans, Michel Israel, Nicole Valberg, Pauline Haugness, Jean-Michel Vovk (více)Obsahy(1)
Marieke žije se svou matkou, která před ní důsledně tají všechny okolnosti otcovy dávné smrti. Proti citově otupělému domácímu i pracovnímu prostředí dívka staví intimní chvíle trávené ve společnosti starších mužů, jejichž těla si s oblibou fotografuje. Jednoho dne ji ale vyhledá otcův dřívější přítel a poodhalí jí její vlastní minulost. Civilní a zároveň empaticky natočený snímek spadá mezi díla současné generace mladých vlámských režisérek, které se ve své tvorbě zaměřují na intimní pohledy do životů ženských hrdinek. Kromě režisérky filmu Sophie Schoukens do této vlny spadají například Caroline Strubbe či Fien Troch. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (9)
Film má moc příjemnou atmosféru, která se vám dostane pod kůži, pořád hledáte něco víc, nějaké skryté konotace, bohužel jich film nakonec příliš nenabídne, osobně si myslím, že námět mohl být uchopen a využit lépe, i přesto všechno tohle dílko nabízí zajímavý pohled na vnímání a pocity dívky, která si s sebou nese svůj bol z dětství a velmi těžko se s ním vyrovnává...pokud se necháte filmem pohltit a budete se snažit Marieke porozumět, tak se vám to bude líbit, jinak se připravte spíše na jeden z těch filmů, který nenabízí mnoho zvratů či zajímavý děj.. ()
Už teď po prvním zhlédnutí vím, že toto je jeden z mých nejzásadnějších filmů. Je to velmi osobní. Takže nezávisle. Pohled na svět skrze zkušenost hlavní protagonistky Marieke, která ztratila svého milovaného otce ve svých 8 letech. Žije a pracuje svůj obyčejný život. Bojuje každý den, svou každodennost má vydřenou. Žije sama se svou matkou, která si po smrti svého muže už nehledala jiného. Pracuje v továrně na čokoládové pralinky. Miluje staré muže. Je sama jak jen to jde. Má přátele, má rodinu, má milence, ale je sama. To je vše. Režisérka a nejspíš i scénáristka dokonale vystihla psychologii hlavní hrdinky. Vykreslila atmosféru každodennosti, která je ale přitom výjimečná nebo přesněji jedinečná. Na vše je vlastně člověk sám. Jen by měl vědět, že tím ovlivňuje i lidi kolem sebe. Ať chce a nebo ne. Nádherný film. ()
''Jsem na tebe příliš starý'' ''Polib mě.'' Přijde mi škoda a nechápu to,že se tento film ke mně nedostal dříve.Tak syrový,emocionálně nabitý příběh už jsem dlouho neviděla.Chápu že se asi příliš nehodí do TV,protože ne každý by zkousl příběh tak mladé holčiny která miluje staré muže.Někoho by to mohlo pohoršit že.Jenže na pozadí tohoto výrazného prvku se odehrává trauma dívky,která ztratila svého otce.Proto hledá útěchu a pohlazení poměrně dost netradičně a během toho se dozvídá krutou pravdu,která jí byla roky zamlčována.Snímek jsem shlédla 2x,dva dny po sobě a to se mi skutečně často nestává.5 hvězd jako vyšitých. ()
Hodně zvláštní film o hodně zvláštní dívce. K velké škodě ovšem nenabízí nic, co by člověk neznal odjinud. Krom krásného zdůvodnění toho, proč se mladé holce můžou líbit staří muži, krom krásné Hande a krom krásné francouzštiny. Doufám, že si na tenhle film za několik desetiletí vzpomenu, až po mně pořád budou pálit kočky v rozpuku. ()
Drama dnes bývá částo spojeno s jinými žánry, v našich krajinách většinou s komedií. Ovšem natočit čisté drama, kde je všeho tak akorát vyžaduje zkušenost a cit. A vystavět vnitřní drama, kde není příliš mnoho vnějších akcí je veliké umění. Belgická reisérka Sophie Schoukens sbírala své filmařské zkušenosti postupně, začínala jako herečka v New Yorku, působila v Evropě jako producentka, natočila pouze jeden celovečerní film. Přitom v Marike ukázala velmi vyspělou filmařinu. Niterné drama dvou žen, matky a dcery je vystavěno s postupnou gradací, od určitého okamžiku vtáhne do děje a už nepustí, jen zlehounka přidává na síle. Záběry jsou citlivě komponované jako obrazy vlámských mistrů. Představitelka Marike zaujme svou tichou krásou bez podbízivosti. Podobbně jako u Hanekeho film ukazuje, víc klade otázky, než na ně odpovídá. Přesto nebo právě proto je velmi zajímavou výpovědí o soužití matky a dcery a jejich (ne)vyrovnání se s minulostí. Film ke mně připlul v programové nabídce jako zástupce Belgie do dubnového cestování po Evropě a o to více potěšil, protože lepší fim za tuto zemi bych si sama asi nevybrala. Challenge Tour 2015: 30 dní se světovou kinematografií ()
Reklama