Režie:
Mathieu KassovitzScénář:
Mathieu KassovitzKamera:
Pierre AïmHrají:
Vincent Cassel, Hubert Koundé, Saïd Taghmaoui, Benoît Magimel, Édouard Montoute, François Levantal, Karin Viard, Peter Kassovitz, Vincent Lindon (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Žid Vinz, Afričan Hubert a Arab Saïd bezcílně tráví své dny v betonovém prostředí předměstí a dávají francouzské imigrantské populaci lidské tváře. Nenávist, milník současné francouzské kinematografie, je odvážným, znepokojivým a vizuálně výbušným pohledem na čtvrti „banlieue“ na předměstí Paříže. (Film Europe)
Recenze (182)
Dráma, ktorej nechýbajú aj komické pasáže, ktoré však prebije všadeprítomná nenávisť. Je to film o nenávisti, o úpadku spoločnosti, o pomste, ale aj priateľstve. Zaujímavé je, že sa to všetko odohrá počas jedného dňa a noci. Rozprávajú tam veľmi rýchlo, takže titulky mi dali zabrať. ()
Zlatá Palma - výběr ()
„Tento film je věnován přátelům a rodinám, kteří zemřeli když byl natáčen.“ Tři mladiství delikventi, kteří pociťují nenávist vůči všemu, včetně slova láska, jehož pravý význam nikdy nepoznali, bezcílně bloumají Paříži a čekají co se stane. A my s nimi. Vteřiny je míjejí bez zájmu, z vteřin se stávají minuty, minuty se přelévají v hodiny. Vincent, Sayid a Hubert sem tam potkají nějakého poldu, kterého pošlou do hajzlu, nějakého skina, kterému pohrozí smrtí, kámoše, na kterého budou mířit nalezeným revolverem. Během jednoho dne potkají strakatou krávu i pidimužíka se zvláštní historkou o Bohu a sraní. Ač černobílá, využívá Nenávist přehršle moderních vizuálních postupů, famózně je zde například využito vertigo, oko labužníka potěší i mnohé záběry skrze díru nějaké mříže (Hitchcockův duch je všude). Objekty zájmu Nenávisti jsou „budoucnost národa“, parta ukřivděných zoufalců. Že nenávist plodí jenom další nenávist je stará známá pravda, ale jen málo filmů dokázalo tuto myšlenku podat tak komplexně a tak působivě. Po celý film se nic moc neděje, nic nenarušuje přirozený průběh věcí, teprve ve finále si uvědomíte, kolik se toho za celý film vlastně událo. Vzhledem k množství symbolů a maximální obrazové preciznosti bych se nebál mluvit o „Mechanickém pomeranči současnosti“, ač natočená před jedenácti lety, zvlášť zásluhou loňských (2005) pařížských výtržností, je Nenávist bolestně aktuální a obávám se, že bude rok od roku víc. Mathieu Kassovitz naplno předvedl, jaký talent v něm vězí, o to víc zamrzí, jak marnotratně jej rozmělňuje v neambiciózních projektech typu Gotiky. Společně se Zvráceným Gaspara Noého považuji Nenávist za nejpozoruhodnějšího zástupce francouzské kinematografie posledních let – jsou to filmy, které se nebojí být nekonvenční, jsou to filmy, které dokázaly opatrně vybalancovat formu a obsah do téměř stabilní polohy. Nebýt občasných odchylek od rovnovážného stavu, ani v jednom případě bych s pěti hvězdičkami příliš neotálel. Na závěr si dovolím interpretovat po svém jedno moudro z filmu: „Když nebudete srát s ostatníma, ujede vám vlak“. 85% Zajímavé komentáře: Faye, dANo ()
Normálně reálnej přímej přenos ze života kluků ulice. Vincent Cassel zahrál svou roli tak skvěle, že by se stal u nás na Žižkově kápem nějaké pouliční bandy úplně hravě. Doslova šokující je i nadčasovost téhle drsné jízdy. Vzniknul deset let před tím, než se naplno rozhořely náslinosti na okraji Paříže. Během sledování filmu máte pocit jako kdyby film byl až reakcí na tyto události. Svým tématem a zpracováním naprosto vyjímečný a originální film. ()
Věta, která se táhla celým filmem, tedy "Svět patří nám", jednoduše předurčila budoucnost Francie. Dnes Francouzi nemůžou na svůj současný stav země vůbec nic říct, protože režisér Mathieu Kassovitz to neskutečně vystihl. A to to vystihl deset let dříve, než se tam nějaké veřejné nepokoje vůbec začali dít. Opravdu...klobouk dolů nad tímto filmem. Vystihuje totiž skutečné soužití naprosto různorodých lidí, kterým částečně ani nic jiného nezbývá, než žít pospolu. Vincent Cassel kromě toho zahrál perfektně. Bejt ve Francii spolek Sparťanskejch hooligans, zřejmě by z nich zbyly jen třísky na podpal pro jeden z pařížských krbů. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $309,811║Tržby Celosvetovo $8,100,000║ ()
Scénář: Mathieu Kassovitz .. Jusqu'ici, tout va bien. Jusqu'ici, tout va bien. Mais l'important, c'est pas la chute. C'est l'atterrissage... _ Dynamické, autentické, úderné, kompetentní, aktuální. Narativní a vizuální styl, kterým se zde prezentuje Mathieu Kassovitz, mám neskutečně rád. Je perfektní, nápaditý, umocněný černobílou kamerou. To se snoubí se skvělým obsahem, který je naplněn spoustou skvělých dialogů a obecnou nenávistí mladistvých ke všemu systémovému. Skvělé herecké výkony a výtečný výběr hudby jsou samozřejmostí. Pecka! Stále padáme a není to dobrý.. ()
. „Nezáleží jak padáš. Ale jak dopadneš!“ Parta tří kámošů, která se celý den zinká od ničeho k ničemu a spojuje je jenom nenávist. Nenávidí všechno kolem sebe, protože ..vlastně proč? Prostě proto!!! Černobíle natočeno jako dokument, který si letos (2005) Francie „užívala“ v mnohonásobně děsivější realitě než nabízí film. . „Je to o společnosti, která padá...Na cestě dolů si neustále říká aby se ujistila: "Zatím to šlo dobře..."zatím to šlo dobře..."zatím to šlo dobře..."Není důležité jak padáš. Ale jak dopadneš!“ ()
Známý francouzský herec Mathieu Kassovitz v Nenávisti dokazuje, že nejen herecký talent je mu vlastní, že je navíc i skvělým režisérem, ovšem zároveň i angažovaným umělcem, který dovede až neuvěřitelně přesně pojmenovat bolestná místa současné západní civilizace. Snímek o společnosti, kterou spaluje nenávist a která je ztracena v jejím začarovaném kruhu. Už sám koncept kvazidokumentární formy, k níž se váže černobíle laděný obraz, rámec vyprávění vsazený do jednoho dne, který je doplňován předěly - mezititulky v podobě časových údajů, maximálně autentický herecký projev a vulgární mluva a v řeči postav použitý argot a slang, explicitní důraz na míru násilí, nedějovost a paradoxní mimočasovost či spíše bezčasí snímku, které vytváří absurdní kombinaci s použitými časovými údaji v předělech, neboť ty vlastně ve vztahu k ději nemají žádný význam a slouží jen jako zdůraznění vším prostupující životní náplně hlavních hrdinů - totiž nudy. Vůbec nejvíce autentický je fakt, že v denním cyklu sociálně vyloučených hrdinů zcela chybí sada běžných denních rituálů, vyjma ranní hygieny tak úplně schází v integritě hrdiny složka superega - s většinovou společností ho vlastně nespojuje téměř nic... Skvostná je použitá hudba, která mnohdy dokresluje zobrazované scény lépe než tisíc slov (především pak live set "Nique la Police" od DJ Cut Killera). Prostředí sociálně vyloučené lokality má z pohledu nefrancouzského diváka zjevně univerzální rozměr, neboť některé aspekty lze vidět i v našich romských ghettech - život bez budoucnosti, absence vzdělání, drogy, hip-hop coby výraz odporu k systému a abnormálně zdatní breakující adolescenti točící se na hlavách, liší se jen počty ilegálně držených zbraní, počty zraněných i mrtvých a zatím ještě i míra nenávisti... Brilantní film. ()
Ukázka z francouzskýho ghetta, kde se mladí pořád konfrontují s policií a policajty nenávidí. Obraz je černobílý, ale svět ten film černobíle nevidí. Ukazuje dobré i špatné poldy, stejně jako dobrý a špatný civily. Ústřední trojka je fakt dobře zahraná a vývoj dne se nejvíc promítá na Hubertovi (černoch) kterej to ze začátku vždycky uklidňuje a na konci už má dost a taky krade auto atd. Libová hudba je samozřejmostí. A nejlepší byl starej pán a jeho srací historka. ()
TO JE PŘÍBĚH SPOLEČNOSTI, KTERÁ PADÁ A PŘI TOM SI V JEDNOM KUSE OPAKUJE, ABY SE UJISTILA: ZATÍM JE TO DOBRÝ, ZATÍM JE TO DOBRÝ.... ZATÍM JE TO DOBRÝ...... /// Francie současnosti, multikulturní sídliště, arabáči, černoši (atd.), kteří se bouří z důvodů .....asi nespokojenosti(?), policie snažící se dělat svoji práci a trojice týpků. Ta je nejdůležitější. Nejsou to jen obyčejní ,,bastardi“ co se poflakujou a nudí a kteří nemají nárok na život ve svobodný společnosti. Na nich chtěl M.Kassovitz předvést myšlenkové pochody a postoj ke společnosti. Nikdo nemůže napsat, že se nejedná o originální a zajímavou filmařinu s perfektními hereckými výkony (nejen výtečnej V.Cassel v další variaci na magora). NENÁVIST PLODÍ ZASE JEN NENÁVIST. Je toho tady na mě asi zbytečně moc. Když smotáte dohromady Boha, trávu, pakáž, Magnum, rasismus, nenávist a sraní, kolem toho všeho navíc posloucháte onu ohromnou spoustu keců, - mě se to zdá zbytečně rozvleklý. Ztrácí to na síle. Ale možná je tu znát ten časový posun 15ti let (od natočení). /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Nechci si oddělat barvy v televizi, proto ,,jedu“ jen černobílý filmy. 2.) Patřím k lidem, kteří rozlišujou, jestli zabijou zadarmo nebo za prachy. 3.) Přemejšlím o ,,arabským“ sídlišti (bydlet, ne vyhladit!). 4.) Nevím proč Grunwalski umrznul a proč se ve Francii volil Jean Marie Le Pen. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ * ()
Koukam, ze natocit kultovni film neni problem, staci aby to vypadalo lacine, pro jistotu jeste cernobile a aby se hlavni particka poflakovala po meste. Tady totiz fakt o nic jinyho nejde, hlavni trojka se poflakuje po ulicich, obcas si na neco zanadavaj, s nekym se pohadaj, obcas naprudi flojdy a neustale je neco sere. Problem je, proc bych ja mel fandit trem kretenum, ktery nemaj nic lepsiho na praci, nez vsechny nasirat. Ale jinak je to natoceny docela dobre, ta cernobila filmu celkem pridava a hlavni trojka je vybrana docela slusne, obzvlast perfektni Cassel. Ale to na vic nez 3* neni. ()
Jeden z 500 největších filmů všech dob časopisu Empire. ()
Slušné zakončení, to ano, ale jinak dost očividné a nudné. Po pěti minutách je přesně jasné, co chce ten film říct o světě, a zbytek je jen nutné naplnění schématu. ()
Nechci režiséra a scénáristu v jedný osobě obviňovat z nějakýho plagiátorství, ale přišlo mi, že je to tak trochu okopírovanej film Jednej správně (1989). Ale Spike Lee ten svůj film pojal hodně nevážně, s určitou nadsázkou a měl jsem z toho dojem, že to je spíš černá (černošská) komedie. Tohle je daleko vážnější, syrovější a takový opravdovější. Hercům jsem jejich role věřil. Zejména Vincent Cassel je dokonalej. Ve druhý polovině to trochu sklouzává k poflakování od ničeho k ničemu a přibejvaj i humorný situace (třeba historka, kterou vypráví stařík na záchodě nebo pokus o krádež auta), což mi tam moc nesedělo, ale ta úplně poslední scéna celej film hodně pozvedla. Jenom jsem jaksi nepochopil, kam se vypařili ty dva ostatní policajti. Z auta vylezou tři a najednou je tam jenom jeden. ()
Ano, tento film tu lidé moc neznají, ale myslím, že o nic nepřicházejí. Ano, život v pařížské arabskočernošské čtvrti je jistě těžký, ale zase nevím, proč bych se měl dívat na film popisující jeden den v životě několika tamních ztroskotanců, když se v něm zrovna nic extra zásadního nebo aspoň zajímavého neděje. "Kids" byli aspoň vtipní. Tady jsem se zasmál pouze u scény "Je doma Asterix?", která byla v anglických titulcích poněkud zneftipněna nahrazením Asterixe Snoopym. ()
Tady není moc co komentovat. Příběh o poflakování tří výrostků po francouzských ulicích. Napětí žádné, děj vesměs taky žádnej. Co tohle dělá v IMDB 250 je mi záhadou. ()
Le monde est à vous. Protagonisté nepřemýšlejí nad tím, jestli je to jeden den z tisíců, nebo ten poslední z tisíců a tím je divák, který tuší, proti nim v jisté výhodě, protože se může pohledem „zvenčí“ zaměřit na příčiny vedoucí k následkům.. Pure urban cinema, kterou v posledních letech francouzští tvůrci na poli tématu marně nahánějí. Poslední záběr, tedy spíš poslední zvuk, vás možná nechá v nejistotě, ale spirále nenávisti je naprosto jedno kdo. Pro ni je důležité, že může přidat na rychlosti.. Le monde est à nous.. ()
Parížske demonštrácie a nepokoje dodnes patria k dennodennej realite a preto predmestia tohto veľkomesta stále bojujú s multi-kultúrnou konfrontáciou. Bezútešný príbeh troch postáv, ktorí na jednej strane vyzerajú ako nerozluční kamaráti, na druhej strane každého zožiera kultúrna, národnostná a životná otázka, ktorú sa snažia vyriešiť každý svojim spôsobom. Spája ich nenávisť k systému, k policajným zložkám a miestami aj voči druhému, napriek tomu, že v istých situáciách by za druhého položili život. Neľahký život plný neľahkých rozhodnutí, kde na životných križovatkách si musia sami položiť existenčnú otázku. Horlivostné výkony hlavných predstaviteľov dávajú tomuto snímku punc maximálnej realistickosti, čiernobiela kamera určuje surový a temný charakter, ale réžia by chcela ešte trošku otesať. Nehľadajte v tom nejakú hlbokú pointu, špičkové zvraty, nechajte sa viesť pochmúrnym príbehom, kde vidina svetla na konci tunela zhasne už keď do neho vojdete, a omračujúci záver vám vyrazí dych. 80%. ()
Nevidět Ladj Lyovy Bídníky dřív, možná by mě originální La Haine dostala víc. Každopádně je zážitek narážet neustále na styčné body, a silné momenty jsou tady i tam. ()
Reklama