VOD (1)
Obsahy(1)
Komedie režiséra a hudebníka Petra Marka (Český lev za hudbu k filmu Protektor) a jeho přátel z divadelního sdružení Láhor/Soundsystem vypráví příběh manželů Radka a Johany, kteří přijíždějí inkognito na sraz adoptovaných, snažících se založit občanské sdružení. Rozhodují se totiž jestli budou adoptovat dítě a chtějí poznat „co z těch lidí vyroste“. Když se ale Radek ukvapeně představí pod cizí chatovou přezdívkou Skippi, stane se okamžitě terčem opovržení celé skupiny. Johana a Radek se i přes vyhrocenou atmosféru rozhodnou zůstat. Teprve teď se totiž "něco děje", něco osobního, a bude možné to pozorovat zblízka! Radek přijímá falešnou identitu "vyvrhele" se vším všudy a přitom s Johanou pozorují reakce ostatních. Během několikadenního pobytu v kempu Jordán, kde se sraz odehrává, vyplouvá postupně napovrch, že nejsou jediní, kteří něco skrývají. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (81)
Na můj vkus příliš programového amatérismu. Závěrečná scéna honičky super. ()
Mám velmi rád poetiku divadla LÁHOR/soundsystem, založenou na improvizaci na dané téma (herci vědí, odkud kam mají ve které scéně dospět a jakou postavu hrají, ale vše ostatní improvizují). Jenže to, co skvěle funguje na divadelním jevišti, které je prostorem pro nadsázku, kiksy, energii okamžiku a komunikaci s publikem, nefunguje ve filmu vůbec. VŮBEC. Kontrast mezi reálným, autentickým prostředím (očividně se natáčelo na skutečných místech, navíc ruční kamerou, která pocit dokumentárního filmu ještě zesiluje) a naprosto nereálnými postavami, nesmyslným dějem a ochotnickým plácáním nepřipravených dialogů prostě nefunguje. //// Divadelní kusy LÁHORu mívají přesah a pointu - a ničeho takového se v tomhle filmu nedočkáme. Pointa s "falešným pedofilem" je slaboučká a přijde dlouho před závěrem filmu. Žádnou ze svých výtek bych nebral až tak vážně, kdyby se z filmu podařilo udělat to, k čemu přímo vybízí: pokusné akvárium uzavřeného prostoru a komunity, v níž se náhodně sejdou lidé podobného věku, s podobnými osudy, s nedořešenými vztahy. Ne že by se o rozehrání téhle linie film nesnažil, ale tak nějak mu to nejde a klouže po povrchu, neboť spoustu času věnuje jiným, zcela zbytečným liniím. Škoda, těšil jsem se. Takhle vím, že když LÁHOR/soundsystem, tak jedině na divadle - ostatně i vám ho mohu jedině doporučit, jsou skvělí. ()
Problém toho filmu je v tom, že ho nelze brát úplně vážně. Sám jsem mu přišel na chut vlastně až ke konci, kdy na sebe ten Jiří bere tragédii celého toho příběhu. Taky je dost jedno, jak amatérsky je celý film natočen a filmařsky je to po všech stránkách dost utrpení, takové, které snad ani nemá cenu hodnotit. Síla celého toho snímku totiž spočívá v tragédii hledání lidské identity. Vlastně jsem si celou dobu přál, aby tam někdo někoho zabil nebo znásilnil nebo tak něco a tím pádem celou tu autenticitu, kvůli které se tam podle všeho sjeli, brutálně shodil. Což se sice nakonec nestalo, ale nebylo k tomu vůbec daleko. Ten film mohl být klidně úplně skvělý (třeba kdyby to byl fakt film), ale možná by to pak bylo ještě mnohem horší. ()
Komedie? Hahaha, hohoho, hihihi. Ani náhodou. Páni co ty bylo za „herce“? Druhá či třetí garnitura? A co ten zvuk? Neměli kvalitní mikrofony? Kameraman mi připadal kapánek mimo. Scénář nestál za nic. Přes devadesát minut kecání a kafrání naprosto o ničem. Tohle home video u mě prostě neuspělo. Dejte mi mobil, partu známých, sdostatek slivovice a peníze na takovouto kempovou dovolenou a svedu to taky. Logické chyby neřeším, mohu se mýlit já. Takže pro mne zůstala zajímavá jen hudební stránka věci a to je vše. A jako PS, jen by mne zajímalo, proč je ve filmu zmíněn zrovna Bílovec. ()
Petr Marek je člověk, který v sobě má zcela jistě obrovský tvůrčí přetlak. Před Midi Lidmi jako součást kakadua, jako součást doktor a dement a jako součást králíčka s grošákem neustále tvořil "muziku". Je toho za toto období asi 20 hodin, což při průměrné délce písně 90 vteřin je úctyhodný. K audio tvorbě postupně přibral i video. Co se týče muziky vyzrál a třeba OST k Protektorovi je vyjímečný, stejně jako songy Na co nesmíš zapomenout nebo Když ti před Moskvou dojde pervitin. Co se týče vizuální tvorby tam o dozrání pochybuju. Jeho celovečerní filmy jsou jen ochotničení s partou kamarádů a trochu mi to kvalitou zpracování připomíná filmy od Martyho-Řezníka. Náměty mají něco do sebe, ale to na celovečerák hraný partou kámošů a s jedním člověkem coby štábem, nestačí... ()
I navzdory jeho šílenostem je to celkem působivý film se zjímavými postavami. Děj má trochu zvláštní a hodně otevřený konec, ale všechno ostatní na ději se mi líbilo. Herecké výkony byly velmi dobré. Prezentace taky, bylo tam ale pár ošklivých záběrů. Hudba byla dobrá, ale z několika scén bych ji odebral, narušovala totiž jejich atmosféru. 7/10 ()
nevím, čemu se kdo směje, ale já jsem se při tomhle filmu nezasmál ani jednou, nebylo čemu. Zato jsem se po většinu času nudil a musel jsem se trochu přemáhat, abych vydržel do konce. Sice musím uznat, že autor používá originální postupy, že na to jde tak nějak po svém, to ovšem neznamená, že dobře. Film má problémy s ozvučením, a především v úvodu není protagonistům rozumět, co že si to tam melou pod vousy. Děj je chudičký a přesto se postavy nechovají věrohodně a ani to tzv. neherectví nepůsobí právě uvěřitelně. Dobré nejsou ani další disciplíny, jako nevhodně zvolená muzika nebo mě vysloveně rozčilující kamera. Podle mého špatný film a nadšení některých komentátorů zde je mi zcela nepochopitelné. A srovnání s Formanem? To je vysloveně směšné, tomu nesahá tohle dílko ani po podrážky bot ()
Nevím jestli se tohle "dílo" dá nazvat filmem, ale mně to opravdu neoslovilo ani na 1% procento. Na základě dobrého hodnocení zde na ČSFD jsme se na tento "film" podívali a po jeho zhlédnutí jsem se na sebe podívali co to má znamenat. Skrytá schopnost filmu se objevila až po přečtení zdejších komentářů, které tvrdí že film je špičkový. To jsme se začali konečně smát. To je teda komedie... ()
těch pět je také možná proto aby se to vytáhlo, ale upřímně si tropit legraci z lidí je prostě super a Marek to umí ()
Nuda od začátku až do konce, asi jen jednou jsem se uchichtnul. Pořád jsem měl pocit že se dívám na nějaké domácí video někoho koho neznám a tak mě to ani moc nezajímá. A ten konec? A co jako? Asi budu taky režisér a pošlu do světa nějaký svůj chrchel co jsem natočil na dětském táboře. Za takovýhle braky chci brát taky peníze. ()
Příjemné překvapení. Originální zápletka, bizarní ale docela přesvědčivé postavy. Není to určitě film pro každého, ale já jsem se celou dobu bavil. ()
"Mladí manželé Radek a Johana uvažují o adopci. Aby zvážili možná rizika, vetřou se na setkání svých vrstevníků, kteří vyrůstali v adoptivních rodinách a sblížili se na internetovém chatu. Kde končí okázalá tolerance a začíná alibismus a lhostejnost? A jak souvisí ušlechtilá mravnost s xenofobií? Ironická úvaha o tom, do jaké míry si skutečně „musíme pomáhat“, rafinovaně a poeticky navazuje na syrově autentický styl manifestu Dogma 95" (tolik profil na webu MFF KV 2011, kde se účastní v soutěžní sekci Na východ od Západu / btw programový ředitel MFF KV Karel Och jej označuje za jeden z nejlepších českých filmů posledních let...) Film je velmi vtipně "napsaný", soustředěný, velmi dynamicky a neotřele natočený a sestříhaný s netradičním využitím klasické hudby, nádherně improvizovaně zahraný, umně zrežírovaný, natočen v krásných lokacích v Českém středohoří ... jistě půjde o překvapení letošní filmové sezóny... ()
Co je to příběh. Jak udělat film? Proč se na něho dívat? Čemu se smát, co je to hrát? Jakou máš roli? Estetika nahodilosti a trapné (ne)pravděpodobnosti. Film jako Nic... mě nebaví. Ačkoliv při jeho sledování vzniká něco jako souznění s filmem, je jen příležitostné a přetžité. Film snad klade otázky po chápání dramatičnosti samotné, ale hlavně zkouší naši vizuální bdělost a citlivost, která je roky před různými vyhledávači, facebooky, youtuby... značně otupena. ()
Reklama