Obsahy(1)
Sledujte vyšetřování kontroverzní webové stránky, která se stala předmětem největší diskuze desetiletí. Uvidíte exkluzivní rozhovory s Julianem Assangem. (Insomnia)
Recenze (18)
Assange rozhodně nemá můj obdiv. Je sice svým způsobem statečné, vzepřít se jakékoliv vládě silného státu, protože tím neriskuje nic menšího, než svůj vlastní život, ale zrovna v tomhle případě svou fanatickou snahou uškodit Americe (ať už nalhává médiím či sám sobě jakékoliv jiné důvody) životy spíše ničí, než že by zlepšil svět. Je to pokrytec - na jednu stranu vítězoslavně zveřejní chybný zásah americké armády, který stojí život asi šest Afgánců a vzápětí pověsí na internet citlivá data americké armády z Iráku a Afghánistánu, aniž by zcenzuroval jména místních lidí, kteří Američanům ve válce pomáhají a tím pádem je všechny odsoudil k smrti. Ono vůbec něco takového zveřejňovat je svinstvo a to o jakékoliv zemi, hrdina může být jedině pro hippiesácký pablby, co nedomýšlí krvavé důsledky, ale jinak každý normální člověk, co umí zapojit mozek, ví, že ta data nebývají tajná pouze z toho důvodu, že jde o nějaké zločiny, ale také proto, že by mohly svým zveřejněním ohrozit řadu nevinných lidí. Hádám že dnes už moc těch proamerických pomocníků v Afghánistánu a Iráku nezbylo. A Ti pro mě třeba byli mnohem větší hrdinové, než celý Assange. Stejně tak pro mě není hrdinou ani Manning - americký voják, který zradil nejen armádu, které přísahal věrnost, ale zradil i svou zem. Svým způsobem z toho všeho cítím jistou podobnost s relativně nedávnou historií - podobnost mezi nepřiměřeným a přibarveným nátlakem proti válce v Afghánu a Iráku s dřívější antiválečnou propagandou během války ve Vietnamu. ()
WikiLeaks a noční můry plné moči na prostěradle v podání americké vlády, armády a ostatních složek této bašty "demokracie" a vzoru pro všechno živé na Zemi. Ano, hrdá Amerika a převážně její armáda se už od války ve Vietnamu poučila a novináři si už nesmějí dovolit takový luxus v podání pravdivého válečného zpravodajství z války, kde se "šíří demokracie" na ropných polích. Ostatně, kurva, vždyť něco takového jako válka do které je zatažena polovina armád západního světa, je přece jen soukromou party na dvorku oplocené zahrady, kde volně dostupné informace pro občany platící ty armády, nepřichází v úvahu! To se pak objeví jedna webová stránka, která pouze zveřejňuje jí zaslané informace vytvořené přímo armádou, kde vévodí takové lahůdky jako vraždění dětí, civilistů nebo neozbrojených novinářů, případně jasně deklaruje, že zbraně hromadného ničení byl jen rafinovaně lživý pojem, a hned je oheň na střeše a demokracie v celém světě ohrožena! Škoda, že lidem je to stejně u prdele a večer si zapnou televizní noviny na Nově, kde uvěří naprosto všemu, co je jim naservírováno. 11/9 pak zapálí svíčku se zdviženou pěstí směrem na Blízký východ a salutem směrem k americké vlajce a pravá podstata jim bude nadále unikat. Jediné, co mi chybělo u v tomto dokumentu zobrazených směšných nařčeních členů WikiLeaks ("tresty smrti pro všechny", "jsou to špióni", "teroristi!!!", "nechat popravit je málo"), ze strany amerických republikánů a jiných pomatenců, bylo ohrané a trapné klišé o tom, že "jsou to všechno jen konspirační teoretici". ()
V dokumentu mě nejvíce zaujal odhalený příkaz Hillary Clinton, bývalé ministryně zahraničních věcí USA, americkým velvyslancům a dalším diplomatům. Měli špehovat diplomaty ostatních členských zemí OSN a sbírat o nich citlivé informace, včetně vzorků DNA. K čemu měla/mají tato kompra sloužit? K vydírání, zastrašování, k nátlaku? Ostatní informace o vzniku WikiLeaks jsou celkem známé, v tomto dokumentu jsou ovšem patřičně ideologicky upravené. Jako kdysi, za vlády Husáka, soudruzi. ()
Dá sa povedať, že toto je taký jemný predkrm pred tým čo na nás Assage a spol. vypustili v roku 2013. Prišlo mi to ako keby nám chcel ukázať, čoho je schopný a ochotný zobraziť a v roku 2013 to naplno roztočil. Je vidieť, že mnohé dokumenty ešte nemal rozšifrované a tento dokument sa až tak netýka jeho vlastnej osobnosti. ()
Morální námitkou proti vojenským intervencím za civilizovanější svět bývá bilance poškozených před zásahem a po zásahu. Už takto posuzovány zřejmě všechny humanitární intervence dopadají bídně a vyvolávají oprávněné otázky, odkud Západ bere ta fantasmagorická měřítka svého úspěchu. Totiž pokud to opravdu nemá být úspěch partikulární, jako bylo v případě amerických akvizic na Balkánu (podnikatelská aktivita ministryně zahraničí Albright a generála Wesleyho Clark v Kosovu: Telekom, lignitové doly). Intervence mají ale i jiný než tento vyšinutě optimistický kazatelský rozměr. Vedle katastrofálních dopadů na místě „řešení“ vyvolávají dlouhodobě mnohamilionové diaspory, předjímající budoucí destabilizaci už tak nedobrých poměrů v cílových státech migrace. Především ale na svém začátku i konci znamenají ohromné výdaje, které budou v konečném výsledku jako všechny kapitalistické výdaje delegovány domácím rozpočtům pracujících. Vedle toho jsou všechny záminky proti Assangeovi tragicky debilní a jen mi připomínají, s jakými hodnotovými skřety se musím dělit o volební právo. Lockheed Martin, od něhož čeští kapitalističtí politici chtějí nakoupit systém stíhacích letounů F-35, běžně generuje zisk i přes 10 %. Kurzy.cz udávají takové hodnoty pro Q1/2022: čisté tržby 15 miliard USD v Q1 2022 oproti 16,3 miliardám $ v Q1 2021 (přibližně 8% pokles); čistý zisk 1,73 miliardy USD v 1. čtvrtroku 2022 v porovnaní s 1,84 miliardy USD v 1. čtvrtroku 2021. Prostým výpočtem podílu zisku na výnosech dospějeme k hodnotě 11,5 % ziskovosti. Než ale vůbec vznikne takový produkt, dává vydělat veškerému navázanému kapitálu, jehož zisky se prodražuje každý ze vstupů, určujících objem nákladů v úrovni finálního výrobce. Výrobci jsou dodávány energie, technologicko-poradenské služby, právní služby, administrativní služby, materiály… a tam všude samozřejmě vzniká také zisk. Výrobce má rovněž zaměstnance, jejichž mzda musí obstát na trhu cenově definovaném právě faktorem zisku, tedy i v každé mzdě je zahrnut faktor zisku spotřebním košem napříč. Vůbec nejsme schopni určit, kolik vlastně zisku bude realizováno nákupem jednoho, natož tak komplexního produktu v rámci kapitalistického hospodářství. Kvalitativně však vidíme absurdní primitivní nepoměr, který je zaklet mezi antecedenty kapitalistické redistribuce systémově na úrovni kvazi-meritokratického rozvrhu. Znamená doslova sklízení námezdní lidské síly kapitálem, protože ta sama je bez zisku a svými výdaji operuje výhradně v prostředí zisku. Za kapitál ve filosoficky přesném smyslu lze přitom považovat i ty námezdní aktéry, kteří především v nejvyšších pozicích dodávají systému ideologickou oporu výměnou za privilegia: odborná inteligence jak v podnicích, tak akademická, státní aparát…, obecně námezdní voliči volnotržního směřování. Spodní majetkovou oblast čistých plátců, kteří pouze pobírají neprivilegovanou mzdu, ač drží celý systém pohromadě provozně, sociologie identifikuje pojmem vnitřní periferie a dále pojednává o vnějších periferiích s ohledem na obdobný vztah mezi drancujícími a drancovanými ekonomikami. Pod povrchem těchto jednostranně výhodných transakcí probíhá společné obětování nadhodnotě a kdyby tato nadhodnota měla zbýt pouze horním jednotkám procent, jistě by dříve vše dospělo ke zlomu, protože nevýhodnost systému by jej příliš zatížila nesouhlasem. Nadhodnota je však na technologicky rozvinuté půdě „zlaté miliardy“ různými způsoby a různou, víceméně stále ještě výhodnou měrou porcována mezi desítky procent kompromitovaných. Ti samozřejmě nemohou jinak, než systém držet a stavět se proti každé spekulaci o jeho výměně, a to i pokud začnou následkem jeho nezadržitelných nakumulovaných disfunkcí chudnout. Investovali se. Nadto se ví, kdo kde stál, a toto vědomí o pozicích vždy anticipuje možné budoucí rekonfigurace ve smyslu transformačních transakcí na bázi msty, vydírání a kšeftu s informacemi zpravodajské hodnoty. Jinak vyjádřeno, nadhodnota bude určovat naše ekonomická východiska ještě dlouho poté, co se její schopnost korumpovat horní desítky procent vyčerpá a zůstaví jim pouze stud. Tak jako indoktrinací se prohlubující náboženská psychóza, jíž graduje zpětně racionalizovaný nelad mezi vnímáním a realitou, zakládá svérázný druh lidí zcela oponentních každé přísnější metodologii a pojmu metodologie vůbec, zvnitřněná volnotržní konfese oddávající se prolhaným stereotypům o vlastní spravedlnosti zůstavuje recyklát poruchy: „přízračný kapitalismus“, řečeno s Hauserem (Michael Hauser - Kapitalismus jako zombie neboli Proč žijeme ve světě přízraků). () (méně) (více)
Galerie (4)
Photo © Discovery Networks
![WikiLeaks: Válka, lži a video - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/180/158180711_936585.jpg)
Reklama