Režie:
Ziska RiemannScénář:
Lucy van OrgKamera:
Hannes HubachHudba:
Ingo Ludwig FrenzelHrají:
Jella Haase, Sarah Horváth, Janusz Kocaj, Nicolette Krebitz, Sandra Borgmann, Rainer Sellien, Nikeata Thompson, Lilli Meinhardt, Andreas Windhuis (více)Obsahy(1)
Středoškolačky Ari a Oona jsou odlišné typy a přesto jsou si podobné. Ari s blonďatými copy pochází z navenek spokojené trendy rodiny jako vystřižené z katalogu na panenky Barbie. Tmavovlasá Oona vyrůstající v uměleckém prostředí se zasekla v temném berlínském undergroundu osmdesátých let. Mezi cukrově růžovou panenkou a černě oděnou rockerkou však vzniká pevné pouto. Společné pro obě dívky, řídící se svými pudy a instinkty je schopnost ničit se. Ari nezávazným sexem, Oona morbidními kresbami. Nové přátelství je vyvede z prostředí nefungujících rodin a pomáhá jim zvládnout pokrytectví okolí. Až do okamžiku, kdy dojde k události, která všechno změní. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (60)
Prý že jako sedmikrásky Věry Chytilové... Člověk pak čeká opravdu hravou a proměnlivou formu, zajímavé téma, netradiční pojetí, existenciální rozměr... Lollipop monster je emo videoklip a děj připomíná klišé německého televizního thrilleru. Forma není nijak výbušná. Když si film hraje na komiksovost geniálního Scotta Pilgrima, tak nijak nedosahuje jeho kvalit, animované sekvence tu jsou k ničemu, videoklipové sekvence jsou jen ty nejtrapnější mtv klišé, vsuvky jako z 8mm pásu také nepůsobí zrovna originálně. A stejně je těchto výpůjček z jiných médií málo (pokud na tom někdo chtěl stavět styl filmu). Takže nakonec si divák uvědomí, že kouká na celkem nudný film o dvou zdánlivě protikladných holkách, které najdou společnou řeč a řeší své problémy, kouří, řežou se, brečí a šukaj dospěláky. Vyústění celého filmu pak má být už jenom cool. Hlubší snahu o proniknutí do ztrápené dušičky dnešních teenagerů poskytne jedna epizoda britského seriálu Skins (alespoň první sezóny). Jedna epizoda britského seriálu Skins nabídne mnohem víc hry s formou, nabídne hlubší existenciální rozměr a dokonce si zachová i svojí pozérskou coolovost, nadsázku i úctu a rovnocennost při snaze teenagery vykreslit. ()
Milá redakcia časopisu Mädchen! Už som odtrhla hlavičky, všetkým mojim barbies a moju nenávisť k rodičom to nezmenšilo! Nikto ma nemá rád, neviem si nájsť žiadnu kamarátku a chalani v triede sa mi posmievajú. Čo mám robiť? Vaša Ziska----- Milá Ziska! Svoje emócie si rozhodne musíš ventilovať. Skús o tom natočiť film! Tvoja redakcia--------- Myslel som si, že po Solondzovi ma už nič neprekvapí, ale táto šialenosť balansujúca na hrane kritiky reality a satirického drogového tripu, parodujúceho všetky možné žánre a úchylky je nezabudnuteľná. Málokde je filmová hudba tak dokonale súzvučná s obsahom scenára a málokedy sa vidí také decentné a vhodné použitie animácie ako tu. Smial som sa asi aj pri pasážach, kde to bolo nevhodné. A ten humor je korením tohto počinu. Inak by z toho bol ďalší Haneke. ()
Muž je od přírody lovec ... prý ... Skutečný lov však začíná teprve, když se na něj vydá žena. Psychicky zhroucený Jeníček je nepoužitelný, ale proti Mařence, ve které se probudila žena, žádný perníkový milenec nemá šanci. ___ Film s úžasným barevným fotograficky propracovaným punk-emo-barbie vizuálem se pohybuje mezi Lolitou, Maniakem, Sucker Punchem a Hannou, zůstává však pouze sám sebou. ()
Když opominu kreslené havran-vsuvky, které na mě působily stylem "naanimovali jsme to, tak to tam prostě někam narvem", vyklubala se z Lollipop Monster opravdu barevná zrůdička. Na začátku se tvářila jako jednoduché klišovité schéma typu "ona je barevná slečna, ona je černá slečna, protiklady se přitahují a lidi se ovlivňují", potom se posunula k trochu unavenějšímu prostředku, který mapoval přerod slečny blond v ďábelskou mrchu, až nakonec došla k naprosto nepředvídatelnému a schizoidnímu závěru. Černý humor, skvěle prokreslené vnímání teenage slečen, boření předvídatelného a až k absurditě vypointovaný závěr v kombinaci s dobrým hudebním podkresem a využitím stylových prostředků (od přechodu z malby v záběr, až po přetvoření baru v podium). Po dlouhé době teenage film, který mě dokázal ukázkově rozsekat, ačkoliv v polovině ztrácel dech. ()
46. MFFKV Drsné vykreslení naší - mladé generace. ()
Lollipop Monster se podbízí svému cílovému publiku trapnou emo stylizací i avizované výtvarné vsuvky působí samoúčelně. Vyústění příběhu svým chtěným siláctvím celý film definitivně pohřbí. ()
Německé drama o dvou středoškolačkách.Každá je úplně jiná a přitom jsou si vlastně podobné.Nejvíce si tu režisérka vyhrála s vizuální a hudební stránkou filmu,které jsou opravdu pestré a nápadité.,chvílemi je toho ale zbytečně moc(animované sekvence,8mm pás,videoklipové sekvence atd).Je to vlastně příběh o prolnutí dvou světů-toho nádherně růžového a toho nevýrazně šedého.Obě hlavní hrdinky jsou celkem uvěřitelné,i když jejich chování mi přišlo chvílemi dost podbízivé a pro někoho myslím i dost divné.Příběh nejvíce vsází na proměnu obou slečen,tady ale myslím,že zatímco ta růžová se v černou pomalu a jistě mění,ta černá stále a pořád maluje,kouří a řve.Příběh má trochu nevyrovnaný děj a občasné sépiově rozmazané záběry působí dost otravně.Film se přirovnává k filmu"Sedmikrásky"Věry Chytilové,ale myslím,že je to jen díky dvěma hlavním hrdinkám,jinak je to zcela něco jiného.Chvílemi mi to připopmínalo slušný emo videoklip,který mě ale po chvíli omrzí.Je to klasický artový film z Německa,z kterého bude mít nejvíc ten,kdo se naladí na emo vlnu,nebo vlnu rebelskou.Pro ostatní to bude takový průměrný film o trochu divných holkách s trochu zajímavým zpracováním.Já dávám 60% a myslím,že tohle vidět v televizi a jen tak pro zajímavost úplně postačí. ()
Já vlastně ani nevím, co jsem od tohoto filmu čekala. Německá tvorba je pro mě docela španělská vesnice. Každopádně mě to neoslovilo tak, jak jsem si přála. Moc nemusím vztahy typu: outsider + idol, kde hned víte jak to dopadne. Tady se skamarádila emo holka s barbie, která prošla veelkou přeměnou. Nic moc jsem si teda z filmu neodnesla. A vizuální vsuvky mi přišly taky trochu zbytečné. ()
[KVIFF 2011] 3,5/5 ()
Matka blondýnky Ari je naprosto nejvíc, ostatně otec taky není k zahození. Myslím, že mít takové rodiče tak dlouho jako Ari bych nevydržel... ()
Osvěžující pokoukání. Riemann se pustila do puberťaček s velkou nadsázkou i porozuměním. Je tu spousta superbarevných barev i černočernoty, skvělý hudby a la Einsturzende neubauten (co přesně to je, to sem zapomněla:)), rychlej děj a komiksový prvky. Závěr hodně přitaženej za vlasy, ale v tomhle případě - proč ne:) ()
Tenhle film je tak děsně cool, že jsem z toho málem nastydl. Laciný a prvoplánový snímek. Vizuálně příšerné...i když byla vidět snaha (až moc bohužel). ()
a to jen za hudbu a vizuální podobu filmu... Zvládnu mnohé, ovšem tohle se příliš nepovedlo... ()
Příjemně praštěné, barevné, symbolické, ale i dramatické a psychologické. Rozhodně u mě vedla matka praštěná optimistka, jemně sjetá, super postava! Jen ten konec, ten to celkem pohřbil (doslova), přidal přívlastek absurdní. Lepší 3! ()
Bída. ()
U Lollipop Monsters mě dostala hlavně vizuální stránka filmu - úžasné kostýmy, účesy, líčení, obrazy a kresby, bytový design, animace i hudební klipy. Režisérka se nebála využít svůj výtvarný talent a podělit se o něj s diváky. Příběh přátelství dvou náctiletých tygřic s nefungujícími rodinami má spád a styl, který vás pohltí. Škoda ztráty tempa v poslední třetině snímku, i pro mě přehnaného závěru, který po delším váhání nakonec stál film lepší hodnocení. Čtyři hvězdy. ()
Dobrý pohled do světa dospívajících, do falešnosti světa dospělých se zajímavým vizuálním i zvukovým zpracováním. ()
Nemám ráda kýče a tohle byl jeden ukázkový. Pokud chtěla režisérka natočit něco originálního a troufalého, tak se jí to asi povedlo, ale u mě je s tím na špatné adrese. Dvě hvězdičky za pobavení (hlavně na konci)... ()
Mládí. Mládí má jiné starosti, než si myslíme. Největší klad celého snímku je v režii a zakomponování kreslených scén. Příběh je děravý, prožraný od molů a snad tedy i zbytečný... ()
Rozhodně působivý film, kde se setkávají dva světy na první pohled odlišných puberťaček Oony a Ari, většina filmu je podána dost svérázným způsobem a musím uznat, že 2/3 to výborně funguje, vybočuje z řady filmů, na které druhý den zapomenu, obsazení je výborné (obzvláště Oona :)), nicméně na konci už se nejen na můj vkus už moc tlačí na pilu, ostatně v kinosále, kde jsem film viděl už znatelně visela myšlenka "no tak to už snad nemyslí vážně". Přesto doporučuji ke shlédnutí, velmi rozporuplný filmový zážitek, stačí se podívat na místní hodnocení ;) já dávám alibistické 3 hvězdy, působivé provedení strhávají jisté momenty, kde tvůrcům odešla soudnost ;) ()
Reklama