VOD (4)
Obsahy(1)
Stárnoucí osamělá Teresa si užívá zaslouženou dovolenou v luxusním africkém letovisku. Běžný život se pro ni smrskl do péče o duševně postižené a výchovu dospívající dcery. Už od něj mnoho nečeká, rozhodně ne vzrušení a erotické opojení. Protřelá německá turistka, kterou potká na baru, ji však zasvětí do tajů tzv. sugar mamas. Mladí afričtí muži výměnou za finanční obnos předstírají milostnou náklonnost starším dámám. Jedná se o nepřiznanou prostituci i nevšední svazek na pomezí romantické hry a vypočítavého byznysu. Neúprosně sarkastický pozorovatel obnaženého lidství Ulrich Seidl provází Teresu poutí až na dno vášně a v příběhu jednoho sexuálního probuzení zachycuje patologický vztah prvního a třetího světa i prostou lidskou potřebu lásky; ráj, který nám je možná jednou provždy nedostupný, přesto se do něj stále svéhlavě dobýváme. (Artcam Films)
(více)Videa (3)
Recenze (46)
Uf, toto bola silná káva. Myslel som si, že sex je len otázka ceny a v podstate každý je ochotný sa s kýmkoľvek vyspať za tučnú sumičku či inú protihodnotu. Tereza mi bola mentálne nesympatická od prvej minúty a keď bola nahá, zmocnil sa ma priam fyzický odpor. Ja by som to nedokázal za žiadne peniaze. Film vykazuje znaky dokumentu (scenár, kamera) a to ho podľa mňa zráža o stupienok nižšie, v porovnaní s plnokrvne hranými filmami s podobným námetom. Bŕr, hnus! ()
Portrét starej obtlstlej a naivnej Rakúšanky hľadajúcej lásku a cit na keňskom pobreží u miestnych mladých junákov. Práve táto oblasť je známa, že sem staré Európanky chodia hľadať "lásku" a súlož. A mladí muži sa predávajú aby tak zabezpečili živobytie pre svoju rodinu. Morálna dilema s kým sympatizovať. S obstarožnými ženami hľadajúc lásku a sex s mladými mužmi tisíce kilometrov od domova aby si kompenzovali svoje nedostatky? A nebodaj očakávajúc nejaký skutočný "committment"... Alebo s mladými Keňanmi, ktorí síce tieto ženy často klamú ale robia tak lebo žijú v chudobe a chcú zabezpečiť obživu pre svoje rodiny? Veľmi naturalistický film Ulricha Seidla, známeho najmä svojou dokumentárnou tvorbou. 75-80% ()
Sžíravý portrét osamělosti, sexuální frustrace, chudoby, power play a rasismu v kulisách tropickýho ráje. Tereza se svýma láskama jsou si vzájemně vykořisťovateli i falešnou nadějí, všichni jsou svině a zároveň oběti. Vyprázdněnost a beznaděj tu srší z každé palmy a Seidl nás do toho voyeursky hodí, s jeho typickou středovou kompozicí a statickou kamerou, aby to dřelo až na kost. Hakuna matata, vážení diváci. Na Seidlovi mě mimo jiné strašně baví, jak širokou paletu interpretací ten jeho dokumentární styl otevírá. Někdo v Terese vidí blbou krávu, já v ní vidím osamělou duši zoufale toužící po někom blízkém. Někdo v úvodní scéně vidí nechutný pokus o dělání si legrace z hendikepovaných, já v tom vidím akcentaci kontrastu, že Teresa pečuje o ostatní, zatímco o ni nepečuje nikdo. A jakkoliv jsem u prvního dílu trilogie trnul, dovedu si představit, že v jiným mentálním rozpoložení bych se u toho smál. Prostě Ulrich ♥ ()
Ulrich Seidl se v tomto filmu definitivně projevil jako pokrytec a misantrop, který se nanejvýš dokáže uboze vysmívat svým postavám. Zatímco jeho předchozí snímek Import/Export se dal obhájit argumentem, že poukazuje na palčivé skutečnosti naši společnosti (např. sexuální ponižování), v případě Ráj: Láska už to neplatí. Nebo si snad někdo myslí, že "sugar mamas" je nějaké závažné téma, kterému bychom měli věnovat pozornost? To těžko. Seidlův film se tak redukuje pouze na posmívání se starým ženským a jejich tloušťce, ošklivosti, povrchnosti a blbosti. Nikdy jsem netvrdil, že by humor měl mít nějaké hranice, jsem přesvědčen, že sranda se dá dělat ze všeho, ale Ráj: Láska není komedie nebo satira, na to se tváří příliš vážně a důležitě. Film ale neobstojí ani ve své snaze být realistický, neboť je příliš naivní a dost zjednodušující. Těžko se dá věřit tomu, že lze padesátnici okouzlit neustálým opakováním "Já tě miluju" a že naletí na tak průhledné záminky, jak z ní vytáhnout peníze. Seidlův "realismus" se omezuja na předstírání, že je nezávislý pozorovatel, jednotlivé scény ale stylizuje a uměle vytváří trapné situace pro pobavení publika. To se spolu s tvůrcem může cítit povýšeně nad postavami ve filmu, které jsou dehonestované na blbé škaredé nány a vychcané černošské podvodníky (velice primitvní rasismus). Je tu sice jistý náběh (velice nepatrný) na film o životní deziluzi a snaze, alespoň na chvíli, vrátit ztracená léta, ale veškeré potenciální emoce jsou záhy pohřbeny (dvojnásobný telefonát matky její dceři, která ji nevolá zpět v den matčiných narozenin, je nahrazen ultratrapnou scénou "čtyř na jednoho"). Seidl umí postavit dobře kameru, pracovat s mizanscénou a zkomponovat zajímavý obraz, ale v tomto případě je to sakra málo. Ráj: Láska je film zábavný jen do té chvíle, než si uvědomíte, jak moc je ubohý a zvrácený. P.S.: Přiznačná je už první scéna filmu znázorňující mentálně postižené na pouti. Nemá žádnou spojitost s tím, co přijde (zjištění, že hlavní hrdinka je asi pečovatelka v nějakém ústava, je irelevantní) a je tu prostě jenom na to, abychom se hezky zasmáli blbým obličejům mentálů, kteří jsou u vytržení při jízdě na autodromu. Haha... ()
To je síla. Velmi uvěřitelné a velmi syrové. Ulrich Seidl je pro mě velký umělec. Kvalita je podobná jako u Naděje, vyloženě jí ti nepřevyšuje. Ještě se moc těším na Víru. Margarete Tiesel je skvělá a odvážná, všechny čest. Celý ten nápad je originální a nevšední, asi ne pro každého stravitelný. Podobné filmy by se měly více dostávat do českého povědomí, protože oproti americkým vymejvačkám, tohle je něco, co ve vás rozhodně vyvolá nějaké pocity. Zlost, zášť, výsměch, soucit, všechno podle povahy, ale nikoho to nemůže nechat v klidu. Více podobných kousků. ()
Galerie (43)
Photo © Stadtkino Verleih/Strand Releasing
![Ráj: Láska - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/290/162290573_c4c21a.jpg)
Reklama