Režie:
David LelandScénář:
David LelandKamera:
Henry BrahamHrají:
Catherine McCormack, Rachel Weisz, Anna Friel, Steven Mackintosh, Tom Georgeson, Paul Bettany, Ann Bell, Celia Bannerman, Nigel Planer, Charlie Higson (více)Obsahy(1)
Stellu, Ag a Prue spojuje jejich mládí, za normálních okolností by se však jejich cesty zřejmě nikdy nesešly. Jenomže nejsou normální okolnosti. Píše se rok 1941, zuří válka a každý jen trochu schopný mladý muž odchází do boje. Na jejich místo do stodol, chlévů a na pole musí nastoupit dívky, které až dosud neměly o venkově téměř žádnou představu. Většina z nich - jak se přiznává Prue - do této chvíle viděla krávu jenom z autobusu. Ale země potřebuje jídlo a někdo je musí vyrobit. A tak se ty tři půvabné městské slečny jednoho dne sejdou na venkovském nádraží v Dorsetu, aby se společně pokusily na farmě pana Lawrence nahradit chybějící mužské ruce. Co je čeká v tom drsném kraji, který je nevítá právě nejvlídněji? Jenom dřina? Nebo i přátelství a láska? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (11)
V obsadení poteší hlavne C. McCormacková známa zo Statočného srdca a to viac ako R. Weisz. O ženskej pozemnej armáde som doteraz netušil, na druhej strane je jej existencia logická. Armáda jedlo i šatstvo potrebovala, ženských dobrovoľníkov bolo veľa, preto pomáhali ako vedeli. Je škoda, že sa o nej dozvieme veľmi málo, pretože celý dej sa odohráva na farme, kde trojica žien obdivuje statkárovho syna Joea. Popravde neviem, čo na ňom videli a zvlášť ma prekvapila love story medzi ním a McCormackovou. To všetko po tom, čo Joe "vyprášil" obidve jej kamarátky...Celý film sa venuje skôr rečiam okolo lásky a sexuálnym radovánkam okolo Joea a s vojnovým filmom to nemá mnoho spoločného. Okrem jedného spitfirea, ktorý priletí z ľavej strany, ó pardon z pravej, uvidíme havarovať jeden nemecký messerschmitt ...Toť všetko vojnového na tomto filme a nemôžem sa zbaviť pocitu, že by to šlo i bez toho. Len s minimálnymi úpravami by sa dalo vyrozprávať to isté z inej doby a to i bez toho, aby niekto bezúčelne poukazoval na ženskú pozemnú armádu. 60%. ()
Tak dievčatá sa viac venovali posteľným hrám ako výpomoci na statku, či v prenesenom význame pomoci v armáde. Určené skôr pre ženské pohlavie. Ale je to svojim spôsobom zaujímavé, aspoň zasadením a občas sa vydarí aj vtip. Trochu by si to ale pýtalo skrátiť stopáž, hlavne v závere je to romanticky uťahané. ()
Dlouho předtím, než se Anna Friel ráchala v rudé lázni, dlouho potom, co se Catherine McCormack muchlala s Melem Gibsonem na skotské mezi, a dlouho předtím, než se Rachel Weisz nechala zmasakrovat v Keni, stál před sympatickou trojkou onačejší úkol v podobě války v zázemí, v níž se místo maskáčů a M3 fasovaly holínky a vidle a válčilo se s dobytkem pro změnu čtyřnohým. Jenže i tahle válka měla svoje nekončící bitvy, ne až tak nechtěné porážky, Pyrrhova vítězství a trpké kapitulace. Žádných výročí, vzpomínkových pochodů a věnců se ty holky nedočkaly, ale není důvod, proč by se nemohly dočkat aspoň našeho tichého respektu a o něco méně tichého potlesku. ()
Catherine, Rachel a Anna sú tak pekné a sympatické ženy (u mňa aj presne v tomto poradí), že film, kde vystupujú spoločne, ani nemôže sklamať. Ak je scenár a réžia aspoň "v pohode", čo určite v tomto prípade je. Armáda v sukniach sa zameriava na život troch žien počas prvej svetovej vojny mimo bojísk a popravde tú vojnu v atmosfére snímky nijako zvlášť necítiť. Do života v dedine síce zasahuje, ale film je nakrútený na "feel good" štýl v internacionálnom štýle, aby sa aspoň minimálne páčil každému a nikoho špeciálne nesklamal. Vo svojom jadre tak ide o romantiku (melodrámu) pre ženy, ktorú si ale užijú, najmä vďaka spomínaným herečkám, aj muži. ()
Ženská pozemná armáda (WLA) bola britská civilná organizácia vytvorená v 1. aj v 2. svetovej vojne. Slúžila k vyplneniu voľných miest na farmách po chlapoch povolaných do armády. V 2. svetovej vojne bola zmobilizovaná táto ženská armáda v roku 1939 a trvala až do jej oficiálneho rozpustenia 21. októbra 1949. V roku 1944 pracovalo na farmách po celej krajine takmer 80 tisíc žien. Robili všetky poľnohospodárske práce, od jazdy na traktore, dojenie kráv, kosenie a mlátenie obilia. Taktiež pracovali v lesoch pri výrube stromov ale aj v rybárstve pri výlove rýb. Po skončení vojny za svoju službu vlasti neboli ocenené, dočkali sa ho až v roku 2008. ()
Reklama