Režie:
Stobe HarjuKamera:
Benoit BeaulieuHrají:
Marianne Farley, Quinn Lord, Francis X. McCarthy, Ilkka Villi, Joanna Noyes, Keyanna Fielding, Stéphane Demers, Ron Lea, Hélène Robbie, Tuomas Holopainen (více)Obsahy(1)
Příběh o starém skladateli s nadpozemskou představivostí, který si stále myslí, že je mladý chlapec. Ve spánku cestuje do své vzdálené minulosti, kde se jeho stařecké sny smísí s fantazií malého dítěte a hudbou. Zde započne pátrání po vzpomínkách, které jsou pro něj nejdůležitější. (dresi)
Recenze (167)
Tim Burton natočil Big Fish...a Nightwish si natočili Imaginaerum. Melancholicky laděný audiovizuální poklad. Přesně ten typ filmů, na které musí být "ta" správná nálada a který člověk vnímá více pocity než rozumem. Zařazení fantasy? Když už, tak mysteriózní, ale to přesto nevystihuje podstatu filmu, který je v zásadě nezařaditelný. Zdánlivě jednoduchý příběh o umírajícím skladateli v komatu, který žije pouze ve svém snovém světě, a o jeho přinejmenším problematickém vztahu s dcerou, prodává naprosto vše, co by člověk od podobného snímku čekal, a to bez ohledu na to, jestli se na něm podíleli právě Nightwish nebo nikoliv. I z toho důvodu se může film líbit divákovi, kterému je finská kapela cizí a metal zrovna taktéž nemusí. Podobná díla se nikdy nestanou masovou záležitostí, ale o to především vůbec nejde, možná je to naopak lepší, jelikož z každého záběru je patrné, že tak jak hudebníci často ventilují své pocity prostřednictvím hudby, Nightwish to tentokrát provedli i prostřednictvím obrazů v kombinaci s hudbou (přičemž jim bylo dle mého názoru docela ukradené, jestli snímek vůbec něco vydělá) a povedlo se jim to znamenitě. Díky za to. ()
Málo skvělé muziky :(((( velká CHYBA!!!!!!! ()
Po shlédnutí filmu jsem se nezmohl na komentář. Jen jsem vyšvihl pět hvězdiček, ale slova na jakékoliv hodnocení chyběla. Teď, s odstupem jednoho dne a s dalším shlédnutím jsem se odhodlal něco napsat. Nechci znít nějak fanaticky nadšeně (ano, miluju Nightwish), ale jak popsat film, který mi dokonale sedl? Je to celé o pocitech a já jsem asi naladěný tak, abych tento film zbožňoval. Scény, kdy Nigtwish hrají v podstatě sami sebe, jsou naprosto dokonalé. A čím dále ke ke konci a rozuzlení, tím víc přibývá emocí. No jednoduše. Kdybych měl film popsat třemi slovy, tak: Skvělý, skvělý, skvělý... ()
Nightwish dodali filmu to, čo sa mi páčilo nebyť ich tak by som nudou zaspala do polhodiny. ()
Losing your mind before you go is worse than dying. ()
V Hartwall aréně se s námi "rozloučila" s názvem koncertu End of an Era Tarja Turunen a jako fanoušek Nightwish jsem se hodně prokousával novým zpěvem, ale nakonec se mi začal i líbit. Film se podle mého názoru hodně povedl a Imaginaerum by Nightwish je zase důstojné "rozloučení" s Anette Olzon... ()
Těžko popsatelná věc, ale pro mě zatím nejkrásnější filmový zážitek tohoto roku. ()
Hudba Nightwish ze stejnojmenné desky mluví o poznání srozumitelněji. Složité obrazové kejkle a náznaky, dvě reality a občasný hudební doprovod Nightwish - to vše působí jako celovečerní roztahaný videoklip. A nebudu hodnotit vysoko jen z důvodu fanouškovství a toho, že z malého rozpočtu vykřesali několik podařených scén. Není to zbytečný film ale je natočený tak podivným způsobem (přestože umí kouzlit vizuálně zajímavě), že jsem ho nepobral. Ačkoli uznávám tento velký krok slavné skupiny, stále u mě převažuje dojem, že jazyk kapely je v její hudbě a nelze přeložit do filmové řeči. ()
Vizuálně nádherná podívaná, skvělá hudba a hlavně perfektní příběh! Za mě rozhodně 100% ()
Kdybych byla pózér a povrchní intelektuál, tak jsem nadšená a okamžitě si běžím sehnat sněžítko bez sněhu s arabeskou. Ale nejsem pózér a vzhledem k tomu, že Imaginaerum považuji za jeden z nejzbytečnějších filmů, co jsem za poslední dobu viděla, tak asi nebudu ani povrchní intelektuál. Příběh se táhne odnikud nikam a všechny postavy jsou hrozně nesympatické. Ano, zase mi vadí pofidérní paruka, tentorkát u umírajícího staříka. Povedená vizuální stránka, ale jen v momentech, kdy se vás Anette Olzon (ta zpěvačka z Nightwish) nesnaží omámit tím, že nahne hlavu na stranu. Nemá ta divná paní něco s krkem? ()
Myslím si, že filmu hodně ublížilo, že hudbu nezpracovával sám autor Tuomas Holopainen. Když jsem poslouchal cd, tak jsem si říkal, že je to hudba stvořená pro film, ale místo toho se tam mihotá úplně nesmyslně o proti cd. Hudba navíc v mnoha případech byla úplně změněna, což mě dost rozčilovalo. ()
Ač fanda Nightwish, tuto vizualizaci Tuomasových myšlenek fakt nedávám. ()
Těšila jsem se na to jako blázen a proto si neumím vytvořit nezaujatý názor, přesto mě Imaginaerum maličko zklamalo. Čekala jsem to víc... promyšlené? Ne tak prvoplánové? To přesné slovo mě nenapadá. A hlavně - hudby poskrovnu. Je sice pravda, že mě to znovu přimělo vrátit se k nejnovějšímu CD a nehrabat se nostalgicky jen v "Once" a "Century Child", ale když bych se chtěla hrabat v něčí fantazii, pustím si radši Alenku v říši divů. ()
Tento finský fantasy snímek vznikl v souvislosti s albem světoznámé rockové kapely Nightwish. Skladby ze stejnojmenného alba totiž prolínají celý film a jednotlivé členy kapely budete mít možnost v tomto snímku vidět… Jak dlouhá a složitá může být cesta k získání lásky své dcery, kterou jste celý život přehlíželi? Někdy složitá i náročná, ale třeba u toho ani nemusíte vstát z postele. To je příběh, který provází celý film. Alespoň měl být… Tvůrci se totiž o moc víc soustředili na vizuální a audio stránku filmu. Na těchto dvou aspektech je snímek v podstatě založený, úžasné až umělecké záběry, příjemný a nenásilný střih a navíc pěkná a zajímavá hudba od kapely Nightwish. Jak říkám, nepočítejte s propracovaným a originálním příběhem. Tenhle snímek na to zkrátka nehraje. Pokud jste měli možnost shlédnout velice podobný snímek z roku 2011 v režii Zack‘a Snyder‘a nazvaný Sucker Punch mohli byste tvrdit, že snímek Imaginaerum je pouhá kopie avšak s menší velkolepostí a “odbytým” příběhem. Možná také lze vidět malou souvislost s filmem Ukradené Vánoce (Tim Burton, 1994). Kdo ví, možná tomu tak je… Ale to nechme stranou, povolme uzdu naší fantazie a nechme si do hlavy vstoupit finské obrazovo-zvukové dílo do hlavy… ()
Nechapu jak muže příznivec skupiny Nightwish napsat hodnocení filmu Odpad!. Mě taky Anette Olzon nesedí. Prostě Tarja Turanen by se sem hlasem hodila víc. Ale teď k filmu. Kdo muže vlastně vědět co se mu bude honit v hlavě až na něj přijde poslední chvilka. Nikdo - on už to nikomu neřekne. A o to se zde jedná. Roztékající se sněhulák, malá pihovatá zrzečka, papírové puzzle, horská dráha a vše směřuje ke konci ať už byl člověk takový nebo onaký. Viděl jsem již několikrát, ale kdyby bylo v kině šel bych okamžitě. Samozřejmě soudtrack je ještě o něčem jiném. Update po dvou letech - já prostě bez toho sněhuláka nemůžu bejt, hlavně když na mě nikdo neřve "ztiš to!". ()
Metalové zpracování Alenky v Říši divů s lehce smutnější a ponurejší tématikou. ()
Jako nefanoušek Nightwish se nudím alias písničky mi ničí zážižtek s děje. ()
Koncert, ktorý sa niesol v duchu tohoto filmu, bol fantastický. Film som si odkladal, (nie vždy si pozerám recenzie na film vopred) na neskôr, aby som si ho vychutnal, ako koncert. Zo začiatku som napínavo sledoval úvod filmu, ktorý vo mne vyvolával atmosféru z koncertu. Avšak na cca 20 minút, po úvode, som sa vo filme stratil, pretože poradie scén nemalo žiadnu logiku. Zbytok filmu mal už nejaký dej, ale ani nie zďaleka s takými emóciami, ako má ich hudba a texty. Film som dopozeral na 3 krát, a to len preto, že to je moja obľúbená kapela. Inak prepadák. ()
Krásný... nepopsatelně krásný! Klobouk dolu před Nightwish - tenhle film ve mě zanechal něco magického, něco co si budu určitě dlouho pamatovat! ...90% ()
Je fakt, že keby Holopainen skákal na jednej nohe a škrabal si hlavu, budem na neho bez dychu pozerať. Ale toto bolo neuveriteľné. Všetky moje fantazmagórie spojené do jedného úžasného filmu. ()
Reklama