Scénář:
Nacuko IkedaObsahy(1)
Ouran je střední škola pro výjimečné. Jak moc výjimečné? Ty nehorázně bohaté. Ale Fudžioka Haruhi je trochu jiná. Není tu díky bohatství, ale díky výtečnému prospěchu. Aby si ho udržela, hledá tiché místo na učení, a tak vstoupí do hudební místnosti číslo tři, o které si myslela, že jí ticho přinese. Naopak jí do jejího života zasela ještě větší chaos - potkala tu šest výstředních osobností, které pečují o dívky z celé školy. Ty ji tak vyděsí, že nedopatřením rozbije vázu, kterou bude muset splácet do konce života. Ovšem pokud se k nim nepřidá a nestane se taktéž hostitelem. Beztak si už téměř každý myslí, že Haruhi je chlapec... (Zíza)
(více)Recenze (13)
Tento seriál se přesně hodí do chmurného a upršeného podzimního dne, protože je krásně nabíjející a vy si přijdete jako na prosluněné pláži (jo, přesně tak si po zhlédnutí seriálu připadám!). I přesto, že některé věci byli dost i na japonský seriál (Tamakiho "scény", nápisy, animované dohry...apod.), tak já jsem z něj nadšená :-) Čekala jsem přesně to, co jsem si přála - dobrou náladu, skvělé herce a super ztřeštěné scény :-) 5* ()
Manga 10/10, anime 9/10 (trhá mi srdce, že v tom nepokračovali), tento seriál 7/10. Kdyby bylo trochu lepší obsazení (Mori, Kyoya, Honey), mohlo se to blížit až 8 bodů. Moriho, dle mého nejpřitažlivějšího člena hostitelů hraje totální hnusák, Kyoya se ze všech nejvíc usmívá (to jako vážně?!) a u Honeyho měli prostě přivést nějaké děcko, vypadalo by to líp.. :D Tamaki je zahrán nejlépe, Haruhi tak 6/10, kdyby měli víc času na rozvinutí příběhu, jistě by i ona dokázala lépe vystihnout úžasnou lenivou a ironickou povahu Haruhi. Dvojčata jsou myslím v pořádku a Nekozawa je kusanec ♥ :D ()
Když jsem se začal dívat, tak jsem byl děsně zvědaví jak obstojí anime proti doramě. Anime považuji za skvělou komedii, takže tato hraná verze měla už od začátku nastavenou laťku dost vysoko. Jasně, je to komická kravina, ale s tím jsem rozhodně počítal. Ono není lehké převést podobnou komediálnost do snesitelné hrané podoby, avšak tady jsem jim to docela povedlo. ()
Manga i anime patří mezi mé nejoblíbenější. A ani dorama není špatné, ale některé šílenosti prostě hraná verze nemůže tak skvěle zachytit a sklouzávají spíš ke trapnosti. Haruhi byla hezká a fajn, ostatní taky dobří, mnohem víc se mi tu líbil Kjoja a tak snad poprvé jsem ocenila jeho představitele Shunsuke Daito. ()
Zrovna tohle je ten případ, kdy je lepší anime nepřevádět do hrané adaptace. V anime je spoustu praštěných a místy až trapných momentů, kdy se postavy vyloženě třpytí a za nimi hopsají unešené holky se srdíčky v očích, kluk se chová jako malé dítě a podobné věci, které v anime fungují, právě díky té animaci. Jenže když tohle chování převedete do hrané adaptace tak je to jen a pouze trapné. Ty přehnané a trhlé situace v pohodě fungují v anime, ale v reálu ne. Kolikrát jsem protáčela oči nebo se vyloženě cítila trapně. A navíc, okouzlující a dech beroucí krasavci se v anime dají nakreslit vážně atraktivně, ale tady mi ti herci nepřišli jako kdovíjací lamači srdcí. Místy spíš připomínali strojené panáky. ()
Reklama