Režie:
Lisa OhlinScénář:
Marnie BlokKamera:
Dan LaustsenHudba:
Annette FocksHrají:
Bill Skarsgård, Helen Sjöholm, Jan Josef Liefers, Katharina Schüttler, Josefin Neldén, Stefan Gödicke, Karl Linnertorp, Jonatan S. Wächter, Iwar Wiklander (více)Obsahy(1)
Velkolepý snímek pojednává o rozchodu poznamenaného břemeny dávno minulými a hledáním sama sebe. Výpravný příběh o dvou rodinách a jejich přátelství a společném osudu ve švédském Göteborgu ve stínu Druhé světové války. Film natočený podle stejnojmenného románu mezinárodně uznávané a oblíbené autorky, Marianne Fredriksson. (oficiální text distributora)
(více)Videa (2)
Recenze (29)
„Víš, co je to vlastně mlha?“ - „Ne.“ - „To je smutek moře. A je tak nekonečný jako moře samo.“ Chlapec si rád o samotě čítává knihy na jeho oblíbeném, šeptajícím dubu a nechává se v jeho koruně unášet do svých fantazií. Ale nástup na vysněnou školu a poznání nového kamaráda mu změní život…První polovina filmu mě docela dost bavila. Líčení života dvou malých kamarádů v prostředí Švédska za II. světové války se všemi jeho strachy a komplikacemi je zajímavé. Navíc značně ovlivněné odlišnými rodinnými poměry obou. V druhé polovině ale film začne postupně ztrácet šťávu, stagnovat a děj se rozmělňovat. Některé motivy mi zároveň přijdou z větší části nevyužité. Především ten s přeživší z koncentračního tábora, který skončí skoro dřív, než pořádně začal. Divák sice neukotvenému mladíkovi přeje, aby objevil své pevné kořeny a konečně poprvé v životě ucítil, že někam skutečně patří, ale způsob, jak k tomu vlastně dojde, příliš záživný není, i přes snahu o lyrické vyznění skrz hezký vizuál a hudbu. Celkově mi z toho tak vychází „jen“ lepší 3*. ()
Opět jeden z těch zajímavých filmů, kde by nebylo na škodu přečíst si knižní předlohu. Ani mně tak nevadil ten přechod z klukovských let do těch o pár let starších poválečných, jako spíš určitá plochost celého příběhu dvou netradičních rodin, které si navzájem pomáhají v době plného nebezpečí s ústřední postavou introvertního Simona. Je tam příliš mnoho načrtnutých situací, které tam nemusely vůbec být (setkání s Isou a pod.) na úkor hlubšího vykreslení hlavních postav a to je škoda. Jinak je to téměř poetický příběh o klukovi, který cítil, že nezapadá mezi své nejbližší a stále hledal kam patří až mu v tom částečně pomůže i hudba, která se stává smyslem jeho života a on se ztotožňuje s tím, že právě ona může člověka nechat ponořit do jiných světů a pocitů, které se slovy nedají vyjádřit. Postupně se tak dobírá pravdy o sobě, které vyústí se smířením a nalezením nejen sebe sama, ale i se svým nejbližším okolím. A opět jsem byla nadšená z nádherných záběrů kamery a to nejen na krajinu.75% ()
Druhá svetová vojna v neutrálnom Švédsku zas až tak ďaleko od ľudí, ktorí tu žili, nebola. V každodennom živote sa stretávali či už s rasovou neznášanlivosťou v nacistickom Nemecku, ale aj poprepájaním osudov cez Buchenwald ale aj Osvienčim. Ich životy síce boli ušetrené ale s antisemitizmom sa stretávali všade, na univerzitnej pôde, ale aj pri zatváraní obchodov Židov a tieto hrôzy menili smer životov hlavných aktérov filmu. Samotný film je úžasný, založený na skutočnom príbehu, ktorý sa odohrával od roku 1939 až do konca vojny, respektíve aj po vojne. Priateľstvo dvoch rodín cez kamarátstvo ich chlapcov sa stalo hlavným dejom filmu. Jeden chlapec Žid bohatého otca a druhý chlapec tiež Žid, ktorý ale o tom ešte nevie s nejasným pôvodom. Jednou z mnohých predností tohto výnimočného filmu je zložitosť jeho charakterov. Nikto nie je len úplne dobrý ale ani úplne zlý. Dobrí ľudia v snahe byť lepšími robia veľké chyby. Film odkrýva tajomstvá rodín, hodnoty, odkazy jednotlivých aktérov, boj za prežitie, zázraky života ale aj pôsobivé majestátne duby so svojim vlastným životom. ()
S filmovými adaptacemi knih mívám jeden problém. Film bývá dlouhý a přesto klouže po povrchu. Vedlejší postavy jsou zpracované velmi povrchně. Taky duby se daly škrtnout. První půlka mnohem zajímavější než druhá. Jako celkem často tu uplatňujeme rodinný průměr. Já, 4, Tomáš 3, takže je to 3,5, jak jsme oba chtěli. :-) ()
I kdybych nevěděl, že ten film je adaptací románu, on by to na sebe stejně dobrovolně píchl. Je poznat, že scenáristka zkoušela zachovat košatou literární strukturu se spoustou vztahových nuancí, nicméně výsledek je zhruba takový, že postavy půsoví jako pouhé náčrty, vyprávění je plné zdánlivě přebytečných odboček a po většinu stopáže není vůbec jasné, k čemu to směřuje a co je vlastně ústředním tématem. Tipnu si, že Fredrikssonové předloha je bildungsroman, Lisa Ohlin se ale jen marně snaží udělat ze Šimona silný středobod vyprávění. Těch motivů a odboček je prostě tolik, že z toho vychází spíše kultivovaná změť zatížená až příliš režisérčinou láskou k zjitřeným lyrickým symbolům. Je to takový film-povinná četba, sebrání různých vizuálních klišé, které se jen zřídka stanou skutečně životnými. Neurazí to, ale ani nevtáhne a už vůbec se tomu nepodaří vytvořit uvěřitelný vývoj protagonisty. Průměrné. ()
Reklama