Režie:
Thom FitzgeraldScénář:
Thom FitzgeraldKamera:
Thomas M. HartingHrají:
Olympia Dukakis, Brenda Fricker, Kristin Booth, Ryan Doucette, Jeremy Akerman, John Dunsworth, Laurie Delaney, Kevin Kincaid, Juanita PetersObsahy(1)
„Já tě miluju jednatřicet let. Milovala jsem tě, i když jsi ztloustla, i když jsi oslepla,“ žádá drsná romantička Stella o ruku svou partnerku Dot. A tak se vydávají na společnou cestu z amerického venkova „tam, kde je to legální“, na sever do Kanady. Stella a Dot jsou Thelmou a Louisou v důchodovém věku a v energii, vyřídilce a talentu na průšvihy si se svými předchůdkyněmi nezadají. Jsou na útěku před zákonem, a co hůř, před vnučkou Molly, která chce nechat babičku zavřít do domu s pečovatelskou službou, a zbavit ji tak té nesnesitelné „kamarádky“ Stelly. Po cestě přiberou mladičkého striptéra bez domova a již jako trio odhodlaně pokračují ke státní hranici. Road movie o lásce tak krásné jako oblaka v západu slunce, o kterých Stella každý večer vypráví Dot, v Praze zahajuje festival za osobního uvedení režiséra Thoma Fitzgeralda, jehož Zahrada k pověšení (1997) zdobí letošní retrospektivní sekci Temné království. (Mezipatra)
(více)Recenze (16)
KINO Q - Lucerna, 17.5.2013: Nevím, kde začít, respektive skončit... :D I když to byl překrásný večer, film se v kině Lucerna zasekával, i když přeskakoval zvuk... Když se Stella s Dot chtěly vzít, zaseklo se to úplně, takže nevím, jak to skončilo. Věta: "Já tě miluju jednatřicet let. Milovala jsem tě, i když jsi ztloustla, i když jsi oslepla...," mě opravdu dostala! To jsem si před tím řekl, že to jistojistě musím vidět! Zasmál jsem se, i plakal; ve filmu bylo naprosto všechno - humor, emoce, akce, vážnost, sprostota/vulgarismus (který tam NEsměl chybět). Stelliny výroky byly nezapomenutelné! Ale nevím, jak to ku*va skončilo! Asi si to musím stáhnout na uložto... :D :D 14. QFF MEZIPATRA, Praha; 07.11.2013, 18:00 - Nic se nezasekávalo! Viděl jsem AŽ DO KONCE! Zjistil jsem, že se Stella a Dot vzaly, po chvíli Dot zemřela... Takže jsem opět brečel... Ale bylo to opravdu moc moc moc krásný snímek - vřele doporučuji! ()
Dot je slepá, ale zná tak dobře Stellu jakoby jí viděla. A jenom ji. A Stella vidí všechno ostatní, takže Dot ani vidět nemusí. A o tom je láska. Road movie o lásce dvou žen, které si po 31 letech společného života, jedou říct své ano. Stella a Dot jsou dámy v letech, ale k životu se staví s obrovským entuziasmem a k tomu jim nechybí notná dávka (byť drsnějšího) humoru. Vše je vyprávěno s vtipem, lehkostí, bez zbytečného tlačení na pilu. Olympia Dukakis zde opravdu září. (vítězný film cena publika 2012 na festivalu Mezipatra) ()
mezipatra 7.11.2013. I když vulgarismy tohoto typu moc nemusím, přijala jsem jakési klišé, že lesby jsou drsné a vulgární a pak už jsem se skvěle bavila. Dlouho jsem se v kině tak nezasmála. Nejsou tam ale jenom vtipy založené na vulgaritě, například asi nejvíc mě dostala hláška Molly, "Nechci říkat, že tančí na babiččině hrobě" , když stopař tančí na pohřbu:-) Kdybych chtěla moc vrtat, něco by se jistě našlo, ale nechce se mi, ten film si asi nekladl žádné vysoké ambice a nechtěl filozofovat a protože byl natočen s jiskrou a lehkostí, přijala jsem ho tak a jsem moc ráda, že jsem ho viděla. ()
Konečně nějaký film, který se zabývá láskou i v pokročilejším věku, nejen u mladých a krásných lidí jako obvykle. Podle mně tak poskytuje mnohem hlubší pochopení dlouhodobého partnerského soužití než jakýkoliv mladý pár. Stella a Dot působily jako skutečně skvěle sehrané a vzájemně se doplňující duo, které se zná skrz na skrz a je ochotné pro sebe i zemřít. Láska ve dvaceti, ve čtyřiceti, v šedesáti či v osmdesáti je podle mně vždy definována jinými prioritami, proto je hezké se jednou podívat na tuto problematiku z jiného úhlu pohledu. ()
Páni to zas bylo něco, tomu říkám road movie! Naprosto unikátní zážitek. Když někoho milujete 31 let, tak představa odloučení musí být nepředstavitelná. Naštěstí když jeden nemůže, druhý je mu po ruce a nenechá si kálet na hlavu. Když při cestě za vytouženým (byť komplikovaným) jasným cílem "vzít se" navíc potkáte divně vyhlížejícího polonahého týpka, co by ocenil menší svezení, tak každá další zastávka na cestě je jedinečným zážitkem pro všechny tři zúčastněné. Má to všechno, je to ve své podstatě intimní film, kterému nevadí sprostá slova a stává se z něj díky postavě Stelly hláškovácí mašina. Molly by zasloužila pořádnou ránu. V paměti mi rozhodně po nějaký čas zůstanou pěkně vykutálené scény, např. záchrany z ústavu či...no nechte se překvapit. ()
Reklama