Režie:
Bennett MillerKamera:
Greig FraserHudba:
Rob SimonsenHrají:
Steve Carell, Channing Tatum, Mark Ruffalo, Sienna Miller, Anthony Michael Hall, Vanessa Redgrave, Tara Subkoff, John W. Iwanonkiw, Samara Lee (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Olympijský vítěz v zápase Mark Schultz (Channing Tatum) žije v chudobě a zapomnění ve Wisconsinu. Nečekaně se mu dostane pozvání od bohatého dědice Johna du Ponta (Steve Carell), aby se nastěhoval do jeho okázalého sídla, kde má sestavit a trénovat zápasnický tým pro olympiádu v Soulu v roce 1988. Schultz, který touží vykročit ze stínu svého slavného staršího bratra Davea (Mark Ruffalo), vyhlášeného zápasnického trenéra a taktéž držitele zlaté medaile. Du Pont, jenž se snaží získat respekt svých vrstevníků a zapůsobit na svou odmítavou matku (Vanessa Redgrave), se s ohledem na své rozsáhlé finanční prostředky a špičkové technické vybavení, které má na farmě Foxcatcher k dispozici, staví do pozice hlavního trenéra celého týmu. Jak Mark svého mecenáše stále silněji začíná vnímat coby otcovskou postavu, mění se i vztah mezi nimi. Du Pontova nevypočitatelná povaha a psychologické hrátky ale začínají velmi výrazně nahlodávat Markovo již tak nejisté sebevědomí a negativně ovlivňovat výkony, které je schopen na žíněnce podávat. Když začne du Pont upřednostňovat jeho bratra Davea – který má autoritu i sebevědomí, jež Mark i du Pont postrádají – je celé trio na cestě vstříc tragédii, kterou nikdo nedokázal předvídat. (Falcon)
(více)Videa (9)
Recenze (344)
Výnimočne sa nezhodnem s väčšinou a už vôbec nie s percentuálnym hodnotením filmu. Foxcatcher je výborne prepracovaná dráma s výbornými hereckými výkonmi Carella, Ruffala a na rozdiel od ostatných pochválim aj Ch. Tatuma. Tatum nie je Al Pacino, ale Pacino ani iní hereckí borci sa do tejto roly typovo nehodia a Tatum zo seba vydal maximum. Evidentne zopár kíl nabral, jeho chôdza je typicky "zápasnícka" a uzavretého a mlčanlivého športovca zahral slušne. Najväčším prekvapením je postava milionára J.du Ponta. S. Carell je absolútne dokonale zamaskovaný, nespoznala by ho ani jeho vlastná mať. Divného, pošahaného pracháča zahral výborne a je to hlavne jeho zásluha, že ma film max. zaujal. Pýtal som sa podobne ako Dave Schultz, čo z toho bude mať?? Je ten chlap teplý? To že je divný neustále počas filmu dokazoval, najčastejšie úplne dementným a prázdnym pohľadom, pri ktorom netušíte čo sa mu v tej debilnej palici odohráva. Film je v prvom rade silnou psychologickou a civilnou drámou, bez umelých prísad ale i skvelým konverzačným filmom zo športového prostredia. Od Wrestlera a Warriora s T. Hardym som nevidel lepší film na športovú tému. 100%. ()
Moneyball meets Warrior? IMDB: 7,0/10, Metascore: 81/100! CSFD: 61%?! Na prvý pohľad to tak môže vyzerať, ale vo Foxcatcher takmer vôbec nejde o bitky a na rozdiel od Moneyball sa tu ani na sekundu nehrá na pozitívnu nôtu. Je to minimalistická dráma s nejednoznačným pohľadom na vec, v ktorej ani tak nejde o to čo sa vlastne stalo, ale ako sa to stalo. Je zameraná výhradne na postavy a ich psychológiu, s ktorou Bennett Miller pracuje priam excelentne! Príbeh Foxcatchera podáva zámerne sterilne, nanajvýš odťažito a všetky situácie prezentuje veľmi chladne, čím vytvára sugestívne pocity, hlavne ohľadom konania postáv, ktorých skutočné zámery nie sú jednoznačne naznačené (bolo medzi Pontom a Schulzom jemné queer iskrenie?). Vytvára sa tým zvláštne temná atmosféra, ktorá postupne čoraz viac pohlcuje. Pocit väčšej a väčšej ťažoby postupne dolieha na diváka a o to viac ju umocňuje pomalé tempo filmu. Pritom pokojnej scény sa tu divák nedočká, aj keď sa to tak na prvý pohľad môže javiť. Od začiatku do konca je cítiť, že niečo zlé sa derie na povrch, ale Miller to nikdy nemá potrebu akokoľvek ukázať. Je to len cítiť v každom zvýšení hlasu, v každom pohľade očí, v každom pohybe. Netradičný životopisný film o športovcovi, ktorý je skôr silnou psychologickou sondou s dokonale zvolenými hercami, než klasickou biografiou. Z hereckého osadenia som bol najprv na pochybách, ale miláčik násťročných dievčat Tatum sa konečne prezentuje ako charakterový herec a podáva snáď životný výkon. Úloha introvertného zápasníka mu výborne sedí a do toho ho komanduje slizký, priam odporne pôsobiaci Carell, ktorý je po jeho komediálnych rolách o to väčším prekvapením (zmenou vizážou som ho prvých pár minút ani nepoznal!). Foxcatcher je tak precíznou drámou s výbornými hereckými výkonmi, režisérky dotiahnutou do najmenšieho detailu. Dokonale presné prácička bez potreby veľkých, hlasitých slov alebo činov po vzore iných biografií a práve preto aj divácky dosť nevďačná. To je dôvodu prečo Foxcatcherovi mnohí vytýkajú nudu. Ono to totiž nie je nijako strhujúce, filmu zámerne chýba potrebné katarzia. A podobný psychologický rozbor nezvládne každý divák, preto aj to nejednoznačné prijatie. Foxcatcher v žiadnom prípade nechce byť Oscarovo podliezavý ako by sa na prvý pohľad mohlo zdať. Oproti tohtoročnej prvoplánovej biografickej Oscarovej konkurencii (napr. The Imitation Game) je to úplne iný druh filmu ako by ktokoľvek od životopisného filmu čakal. Práve preto ho pravdepodobne aj väčšina cien minie. Pre cieľovku však veľmi výživná látka. A to hovorím ako ten kto doteraz ani len netušil kto je Mark Schultz a podobné športové zápasy ho nijako nezaujímajú (neviem či som niekedy vôbec nejaký videl). CELKOVO: 4,5* (9/10) PS: na záver si neodpustím rypnutie do tuzemského názvu filmu. Vážne, kto toto preložil ako Lov na líšku?! Veď to nemá s filmom absolútne nič spoločné! Ale tak to dopadá, keď sa prekladá názov filmu, ktorý prekladateľ evidentne nevidel. ()
Foxcatcher mohl být tak vynikající film. Tedy, kdyby nebyl natočen podle skutečné události, kdyby se v něm všichni nechovali jako retardovaní dementi, kdyby ho natočil někdo jiný a kdyby to celé bylo o něčem jiném. Mne totiž hodně nebavilo sledovat Marka, jak neustále čumí do zdi a bez toho by byl film o hodinu kratší. Také nejsem velkým vyznavačem sportů plných láskyplného osahávání při tréninku a marných pokusů o úchop při zápase. Takže jediná hvězda je za milionářského trenéra Du Ponta, který sice o sportu nevěděl nic, ale za to byl vynikajícím ornitologem, filantropem a filatelistou. Ten by mohl být ozdobou jakékoli parodie, ale v tomto spolehlivém uspávadle u mne vzbudil pouze lehké pousmání. ()
Klíčové, odemykací slovo tohoto filmu je: podvolování. *** Je-li si člověk jist svým cílem, jako si je mladší z obou bratrů jist, že chce mezi nejlepšími zvítězit, ale není-li si už z mnoha snáze i hůře vystopovatelných důvodů (nedořešená traumata, ať už vlastní, nebo druhých lidí, na něž se má spolehnout) vnitřně jistý, kudy k tomu vede ta nejsprávnější cesta, leckdy se začne podvolovat a dopustí zneužití vlastního potenciálu, jaké by mezi zdravými jedinci nikdy nebylo možné - není to důsledek pokrytectví ani slabosti, špatného úmyslu, ale pouhé ztížené čitelnosti signálů, nedokonalého sebepoznání a z toho plynoucí špatně investované důvěry, nebo naopak nedůvěry. *** V těchto okolnostech se rozvíjejí motivace a rozhodují následné kroky všech tří hlavních postav - mladšího z bratrů, nadějného zápasníka Marka, staršího, zkušenějšího a moudřejšího bratra, mentora a šťastného otce vlastní rodiny Davea, i neproniknutelného, zamindrákovaného jedináčka, posledního potomka bohatého rodu, mecenáše Du Ponta. *** A tragédie se po malých krůčcích přibližuje, aniž by se dala předjímat, a aniž by se dala odvrátit, protože každý z nich v rámci svých možností, ve vleku svých tužeb, jakkoli nezdravých, a s omezeným rozuměním sobě, sobě navzájem i pravé podstatě obecných hodnot, rozhoduje a jedná upřímně. *** V rámci této hlavní strukturace neodvratného a nečekaného spění k osudovému finále je fascinující s mrazením v zádech sledovat, jak bezradně a oddaně se Mark krok za krokem pokaždé něčemu podvoluje - jak je pořád nesvůj a musí vyčkávat, kam to či ono povede, a drahocenný čas přípravy (i života) přitom utíká a žádný krok nepůjde vzít beztrestně zpět. Záměr je upřímný, cesta zahalená, a chybné kroky se nesčítají, ale násobí. *** Cítíme například, jak se Mark ošívá, když s ním Du Pont nečitelně a pokaždé jinak jedná, ale podvoluje se, čeká, že časem porozumí. Když ho Du Pont prohlásí za svého přítele, přistoupí na to s tichým doufáním, že takhle snad může začít přátelství, že to jednou bude moci stvrdit a pochopit. Když čte před cizími lidmi projev, v němž má Du Ponta přirovnat k nově nalezenému otci, v danou chvíli to tak necítí - ale zároveň chce důvěřovat, že by to tak jednou opravdu mohlo být, že Du Pont správně předjímá, co je na obzoru, a Mark to jen nesmí předem pokazit, a tak čeká a zatím poslouchá a šoupe nohama. Mladší bratříček. Nelze mu to vyčítat, za nedostatek zdravé intuice nemůže, ještě je nezkušený a měl těžkou rodinnou minulost. A tak v každé další situaci sledujeme, jak se Mark něčemu podvoluje, hlouběji a víc, jak se s důvěrou přemáhá, ač mu přitom je úzko, a aniž by uměl rozhodnout, kdy a proč by měla nastat chvíle říct rozhodné, sebejisté "ne". A když potom už neví, kudy kam, a říká "ne", tak je říká stejně nejistě, se stejnou slepou důvěrou, že tím něco pokaženého napraví, jako prve se vším souhlasil - nejprve paličatě přestřihává spojení s milujícím, chápavým bratrem, potom se stejně vzdorně vyhýbá i Du Pontovi, ale ne ze správných důvodů a k užitku, čímž jen přilévá oleje do ohně Du Pontovy palčivé a nemocné touhy něco znamenat, dokázat matce, že je pro společnost nenahraditelnou osobností, a jeho latentní zkázonosnosti. *** Přitom Du Pont, který tu představuje zdegenerovaný poslední výhonek starého rodu, je sám o sobě precizně prokreslenou, nezanalyzovatelnou chemickou sloučeninou charakterových slabostí, dědičných vad a poruch způsobených výchovou, na níž se podílí i naprostá nečitelnost jeho neustále a snad i nezáměrně pokerové tváře, rozpitého, snivého, nepřítomného pohledu očí, jimž v cestě k zasotření neyhnutelně překáží obrovský orlí nos (sic! jednak symbol Du Pontovy fascinace orly, jednak nepřehlédnutelná, varovná známka degenerace), že by i parciální rozbor vydal na knížku, je tu naprosto nečitelným hráčem, prvkem, o nějž se oba bratři nakonec rozbijí, ačkoli každý pomůže výslednou zkázu přivodit úplně jinou slabostí. *** Dave se zdá nejzdravější, nejsilnější a nejsamostatnější postavou, málem skutečně sebejistou, neovlivnitelnou, zdravou - jenže nakonec právě jeho podvolení se, navzdory zdravé intuici, kterou si do té doby udržoval a poslouchal, přispěje k celé tragédii nejvíce. Neboť jeho k osudovému rozhodnutí, že se přeci jen přestěhuje s rodinou za bratrem na odlehlé a nepřístupné sídlo a přistoupí na Du Pontovy podmínky, nevede zralá, rozumná a intuicí potvrzená úvaha, ale první a poslední zakolísání, znejistění, jestli se přeci jen prve nerozhodoval příliš příkře, pod vlivem špatných vzpomínek na vlastní dětství, kdy se oni sami s bratrem museli často stěhovat a nenáviděli to. To je Daveova jediná chyba, že si na chvíli přestane věřit, že se zpochybní, a právě ta zahustí atmosféru a tragédii dovrší. *** Film je natočený zrale a jedinečně přesně na tělo svému záměru. Kamera vtahuje, wrestling se jeví jako svrchované umění, je možné jím vyjádřit lásku k sobě, k druhému, k umění soustředění a pohybu. Nezadá si s žádným jiným vrcholným uměním ducha a vůle. *** Herci tu nejsou, a to je snad největší zázrak. Jsou tu tři živoucí postavy a chemie v jejich nitru, konstelace jejich osudů, jejich ústrojné jednání. Nikdo jiný se mezi ně neplete, nikdo jiný jimi neprosvítá, herci nejsou, není herectví. *** Poslední, co se sluší zdůraznit, je, jak rychle se film poté, co předvede onu smutnou magii podléhání, kterou si vybral zobrazit, využívaje k tomu inspiraci ze skutečnosti, vypořádá se závěrem oné "skutečné události", který už ho nezajímá - jak lakonicky, rychle (nedbale, a přitom stále efektně) v několika krátkých záběrech odvypráví, k jaké že konkrétní tragédii to tedy nakonec vedlo, a pak prostě skončí, protože víc k tomu není co říct. Jen nechat rezonovat, doznívat to šimrání v břiše. () (méně) (více)
Ponuře působící film, kde jsou dva dobráci ničeni zakomplexovaným boháčem, který se je paradoxně snaží podporovat. Já bych na tom ranči žít nemohl. Majetnický, po pozornosti a uznání toužící Steve Carell by mi naháněl husí kůži. Ta jeho postava je fakt odpuzující, ale chvílemi až komická. Když tam komicky zápasí, nebo uděluje debilní rady před maminkou. Nejvíc se mi líbil Mark Ruffalo. Nejen protože hrál nejsympatičtější postavu, ale bez falešného rypáku, či vycpané držky vypadal nejpřirozeněji. Fakt mě to bavilo a od chvíle co Dave přijel na ranč jsem se cítil fakt nepříjemně. To napětí ve vzduchu bylo znázorněno výborně. ()
Galerie (34)
Zajímavosti (42)
- Mark Ruffalo sa vyjadril, že celý tím sa tak bál Steva Carella, že sa mu snažili vyhýbať: "Každý sa ho stránil. John du Pont bol odpudivý, ako maskéri urobili vzhľad Steva, spravili z neho odpudzujúceho. Nevedeli ste, čo mu povedať. Necítili sme sa pri ňom kľudne." (megajalec)
- Bennett Miller: "Do hlavnej role som nechcel obsadiť herca, o ktorom by diváci predpokladali, že bol schopný zabíjať, pretože jednu vec opakoval každý, kto pri tom v skutočnosti bol, že nikto z nich neveril, že by to bol schopný Du Pont urobiť." (megajalec)
- Keď príde mama DuPonta (Steve Carell) sledovať tréning zápasníkov, jej opatrovateľka má najprv stetoskop na krku, v ďalšej scéne jej zmizne. (megajalec)
Reklama