Obsahy(2)
Sibír, neskorá jeseň. V opustenej dedine uprostred tajgy žije starý muž menom Ivan so svojím 7-ročným vnukom Ljošom. Svorka divých psov žerie v okolí všetko, čo sa pohne. Jeden z týchto psov je Ljošov najlepší priateľ. Psov niekedy nakŕmii ch príbuzný strýko Jurij.
Jedného dňa po ceste naspäť z Ivanovej dediny napadne Juriho svorka psov a zraneniam podľahne. Ivan a Ljoša zostanú bez zásob. Akonáhle Ljoša zistí, že Ivan strieľal aj na jeho psa, utečie z domu. Ivan ho nájde vo vyschnutej studni, ale nepodarí sa mu ho vytiahnuť. Ivan sa vydáva na cestu tajgou a hľadá pomoc. Teraz budú psy loviť jeho...
(nessbeal)
Recenze (40)
Mnohým už nic není svaté, jiným už zůstal jen Bůh coby jediná jistota. Humanistický, společenskokritický film odehrávající se v krásné, však nebezpečné Sibiři si bere na paškál mnohé neduhy současné (ruské) společnosti, a to prostřednictvím dvou paralelních dějových linií. Problém nastává v momentě, kdy je jedna linie mnohem zajímavější než ta druhá. A zde problém bohužel nastal. Přesto si syrový Sibir, Monamur nenechte ujít! Slabších pět hvězd. ()
,,JEŽÍŠI KRISTE, SYNU BOŽÍ, SMILUJ SE NADE MNOU, HŘEŠIL JSEM. SMILUJ SE, BOŽE. SMILUJ SE, BOŽE. SMILUJ SE, BOŽE....“ /// O složitosti života na místě, kde se může stát všelicos. Chlastání, chlastání, chlastání, taky píchání – toho míň, páč ,,děvoček němnogo“. Chvíli trvá, než tomu přijdu ,,na chuť“, než se všechny ty osudy daj tak nějak po ,,Iñárritovsky“ (a ,,pa rusky“) do cajku, než sežraná návštěva přinese svoje ovoce (ser na duchy, je to myšleno imaginárně…). Pomalu, ale jistě dostává příběh šťávu, postavy vývoj a Boží záměr jen kopíruje prostředí. Bohem zapomenutá země, kde žít je hrdinství. Není to biják ,,pro masy“. Spíš ,,těžkej“ film, jehož režisér moc dobře ví, co a komu má sdělit. (3a½! - no i já jsem s tím měl problémy…) /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Hledám nějaký klidný místo, kde vlci (psi) dávaj dobrou noc. 2.) Optimistický příběhy mě nebavěj. 3.) Thx za titule ,,robilad21“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ * ()
Brrr, tohle byl tak sugestivní a depresivní zážitek, že jsem měla po chvíli chuť jít si koupit taky vodku, abych mezi ně trochu zapadla, či zapila hrůzné žití (spíš přežívání) v těch sibiřských podmínkách a nebo bych utekla do tajgy, kde se toulají vězni a bylo by mně to asi úplně jedno. I tohle řešení tam padlo. Děda Ivan vydržel opravdu hodně a jestli to tam ten malý Ljoška a ostatní s podobným osudem přežijí, tak si jdu koupit Ikonu. Vynikající kamera to už jen dokonale podtrhla a já to můžu jen doporučit. ()
Hľadal som nejaký vhodný rodinný film a našiel som Sibir Monamur. Príbeh o starcovi, chlapcovi a vlkoch sa mi zdal byť ten pravý. Nie je to zlý film, ale rovnako ako film Divočina s R. Winterspoonovou to v žiadnom prípade nie je film , ktorý môžte sledovať s deťmi. Po tomto filme začínam uvažovať, že by bolo fajn na csfd uvádzať i vekovú prístupnosť. Samotný film stojí za pozretie, je podstatne drsnejší než som čakal a namiesto láskyplného príbehu z ruskej tajgy je tu drsná sonda do života ľudí, vrátane všadeprítomnej vodky, bez ktorej to v Rusku nejde. 80%. ()
Hodně drsná, hodně syrová a hodně Ruská nádherně natočená sonda do neobyčejně obyčejného žití kdesi v odlehlé, vlky zamořené studené sibiřské pustině. Zajímavé na tom je, že Rusáci sebe sami a svou náturu vidí snad ještě hůř, než co si o nich a jejich chlastání myslí zbytek světa. ()
Pekne drsný film! By ma zaujímalo, aká hnacia sila poháňa tých Rusov?! V takej kose valia ako stroje a neni toho Boha, aby ich niečo zastavilo... ()
Drsné, ale dojemné. ()
Po čase zase jeden veskrze "pozitivní " snímek, který dokážou natočit snad jen v Rusku. Nádherná příroda a o to horší osudy lidí. Jakýsi protiklad, který se na Sibiři přitahuje už od dávných dob. Jako by se tady zastavil čas a na tom, jaký je vlastně rok snad ani nezáleží... Záleží jen na vůli, na štěstí a na náhodě. Tady rozhodně dvojnásob. ()
Je to příběh jedné zapomenuté vesnice uprostřed Sibiře. Temný, severský styl vyprávění o jedné rodině s veškerou krutostí krajiny a ruského vesnického bytí. Naturalistické. S možným světýlkem na konci tunelu v podobě spásy. ()
Film, co vnitřně očistí od civilizačních náplav, kruťárna s přechody v panenskou nádheru, drásavá hudba, co rezonuje v hrudním koši... Ruská duše je veliká, pojme tolik smutku, že k jeho zapomnění spotřeba vodky ještě vázne... Ač se nechávám ráda nemile překvapit, tentokrát ve mně všechno žadonilo o happy end... Jo a Nikolaj Kozak je těžký frajer! ()
Film o cestě a o zvěři naznačuje, že nelze putovat, aniž by chodci nezkřížilo cestu cosi divokého, a že když jej něco takového ohrozí a málem připraví o život, zůstávají ještě jiné stezky volné. Rossova sibiřská kletba ovšem jen eviduje odcizené, podebrané formy zla, bezživotná, mělká trápení a žádný ze sebeprudších úderů nenapovídá, že lze přede vším rázem uskočit - ponořit se anebo vzlétnout. Cesty zde nikam nevedou a divoká zvířata a lidské bestie se zdají řvát jednohlasně. Bylo-li však posláním tohoto velkorysého filmu žalovat, pak by snad ani nemělo být beztrestné se na tento film dívat… ()
Opět jeden z těch příběhů "z konce světa" a tím nemyslím nějakou katastrofu ale spíše to české "kde lišky dávaj dobrou noc". Zde to jsou tedy vlci a příběh chlapce žijícího někde v tajze. Silné Ruské drama. ()
Krásný film. Sibiř, zima, osamělá usedlost, ve které žije starý děda s vnukem. Do nejbližší vesnice jsou hodiny cesty lesem plným zdivočelých psů. Navíc se kolem potloukají a rabují propuštění vězni. Chlapec má jediného kamaráda, divokého psa a ten s ním, jak bývá zvykem, zůstane až do konce. Nebo ten konec nebude špatný? Nechte se překvapit a kochejte se tímto drsným filmem, jaký dokáží natočit jen Rusové. ()
Syrové, smutné, studené, jako tajga, do které přichází zima a vkrádá se do polorozpadlých vesnic, kolem kterých krouží smečka hladových, divokých psů, kteří klidně uloví člověka. A ve zchátralé osadě čeká malý Ljoša se svým silně věřícím dědečkem na svého otce, co slouží kdesi v armádě. Všem brblalům doporučuji jedno, pokud chcete zažít život, ve kterém uvidíte, zač je toho loket, odstěhujte se na Sibiř. Skvělá kamera i herecké výkony, velmi mě krom jiného zaujala dobře ztvárněná postava armádního kapitána Kozakovem. ()
Těžké žití uprostřed Sibiře, ve vybydlené vesnici, kde přežívají pouze dva lidé, dědeček a jeho vnuk. Navíc k zásobám to je dálka, bez povozu a koně věc neřešitelná. Když vám navíc ještě to málo, co zbylo, likviduje smečka divokých psů, kteří nepohrdnou ani tatínkem/synem, tak tady máme velký problém. V tomhle drsném příběhu sledujeme 4 dějové linie (vojáky s děvkou, syna se snachou, dědu a vnuka a zloděje ikon) které se na konci filmu, všechny krásně propojí dohromady, ač to v počátku vypadalo, jako nemožné. Drsné, syrové a opravdové, to byl tenhle film, ve kterém si opět potvrdíme, že V Rusku, je prostě všechno možné :o) Viděno jako 14 film v pořadí v rámci Challenge Tour 2015: 30 dní se světovou kinematografií ()
Drsny rusky film o preziti v sibirskej tajge. Sice sa clovek vela nedozvie o ruskej mentalite /uplne ina ako CZ, SK ci mentalita cechoslovakov, podotykam/, ale dialogy su dobre a nadherna sibirska tajga ma hodne do seba. 60 % ()
Žít v sibiřské tajze není žádná sranda a zvrtnout se může leccos. Zvláště když okolí terorizuje smečka zdivočelých psů (v Rusku dost běžný jev a to i ve městech). Film se skládá ze dvou příběhů. První je o chlapci Ljoškovi a jeho dědovi Ivanovi, kteří žijí v tajze téměř bez kontaktu s lidmi. Druhým příběhem je příběh dvou vojáků a jedné šlapky, kterou chtějí dopravit na velitelství. Zdánlivě nesourodé příběhy vedle sebe fungují naprosto bez problému a nakonec se oba příběhy nenásilně spojí dohromady. Hudební podkres dokonale dotváří depresivní atmosféru, táhlé záběry na přírodu ještě prohlubují osamnění postav v krutém světě, který si nebere servítky a bere si lidské životy za pomoci kruté tajgy. A v takových podmínkách nejde hlavním hrdinům (hlavně dědečkovi) nefandit. ()
Malá dedinka s romantickým názvom "Monamour" (snáď po šľachtických vyhnancoch z čias cárskeho Ruska). Surová krásna krajina, Drevené rozpadajúce sa chatrče, zdivočelé psy a zdivočelí ľudia. Na obzore pozostatok veľkého socializmu kovový pomník kosák a kladivo odkiaľ priam symbolicky vyráža tlupa psov na bezbranného starca. V podzemí bunkre a zhrdzavené nosiče rakiet so "zabudnutou vojenskou posádkou " Všade "russkyj čelavék" s vodkou, neodmysliteľnou zimou a sivou studenou bezútešnosťou. To všetko dokresľuje zvláštna tlmivá krásna hudba. Nádherný filmový naturalizmus a príbeh, ktorý sa naozaj oplatí pozrieť. K filmu sa ešte určite vrátim, už aj kvôli skvelému Zajčenkovi a Kozakovi. ()
Sibiř "Monamur". Ano, "Bůh je světlo", i malý Ljoša to ví! ()
Naturálna dráma s pre nás exotického prostrieda. Postavy sú málovravné, trochu blbé a takmer polovicu filmu ožraté. Keď konečne "vytriezvejú", správajú sa, ako sa správajú...no divne. Pôsobia odtažito, ani k jednej z nich si neurobíte vzťah. 1* navrch za prostredie lesov v tajge. Hodnotenie: 55% ()
Reklama