Režie:
Bavo DefurneKamera:
Anton MertensHudba:
Adriano CominottoHrají:
Eva van der Gucht, Jelle Florizoone, Mathias Vergels, Thomas Coumans, Luk Wyns, Nina Marie Kortekaas, Katelijne Damen, Patricia Goemaere (více)Obsahy(1)
Šestnáctiletý Pim (Jelle Florizoone) bydlí se svou matkou (Eva van der Gucht), která o něj nejeví zvláštní zájem, na pobřeží severního moře v malém městečku, ve kterém poznává svou vlastní sexualitu. Navzdory všem očekáváním Pim se mu začne líbit Gino (Mathias Vergels), mladší chlapec se sousedství. Přes veškeré nesnáze k sobě tito dva mladí muži nacházejí cestu a naplňují své touhy. (Puerdraco)
(více)Videa (1)
Recenze (13)
Tento film musím zaradiť do mojich obľúbenýh, čo sa týka LGBTI tématiky. Páčilo sa mi spracovanie, príbeh, no miestami herecké výkony neboli na 100% uveriteľné (herec, čo hral Pima ma ale v niektorých scénach prekvapil tým, ako dobre dokázal zvládať niektoré emócie). Ako už bolo nižšie spomínané, film o zlomenom srdci, ktoré začne opäť tĺcť. Každopádne mi dialógy a reakcie prišli troška prehnané v niektorých situáciách, preto, aj keď by som veľmi chcel dať viac, zostávam pri 70%. ()
Až se lidi přenesou přes to jestli nějaký film či seriál v sobě má homosexuální tématiku či nikoliv a začnou se dívat na příběhy, které v těch filmech jsou, pak se tento film stane mnohem lépe hodnocený než je. Herecké výkony, sountrack a kamera určitě stojí za pozornost. V dnešní době přeakčněných filmů je tento velmi pomalý, ale rozhodně ne nudný film, velmi vítaný. ()
Pohádka o Pimmíkovi. Tento film se mi několik let povaloval na hard disku a až nyní jsem se k němu "prokousal". Je to hodně citlivý film, který vlastně po dějové stránce mnoho nenabízí, tempo je pomalé a i samotné téma ve stylu "mladý kluk hledající lásku a svou sexualitu" není zrovna nejoriginálnější. Vynahrazují to ale dobré herecké výkony, pěkná kamera i ladící soundtrack. Celý film působí tak intimně (i přesto že intimní scény v podstatě neobsahuje a přeskakuje), že si budete připadat, že tam s Pimem skutečně jste. Stalo by se něco, kdyby se tento film nenatočil? Ne. Stalo by se něco, kdybyste tento film neviděli? Ne. Ale já jsem zatraceně rád, že jsem ho viděl, protože je jedním z mála gay filmů, ve kterém se nefetuje, neumírá na AIDS, nevykrucuje apod. Je v jádru o tom, o čem homosexualita je. O lásce. Bohužel filmy zpracovávají často ty dramatičtější a divácky líbivější homo témata, než samotný cit. A tady je v tak čisté podobě, že se nelze u filmu zasnít, jak je to vlastně krásné. Alespoň na těch 90 minut. ()
"A beautiful book... it makes - just as it should - the love between two men as natural and deep as any other," napsaly britské noviny v recenzi novelky Wachten op matroos (2000, "Čekání na námořníka") od oceňovaného vlámského autora a ilustrátora knih pro děti a mládež Andre Sollieho (*1947), která doma obdržela národní cenu (Gouden Griffel) za dětskou literaturu. Zmiňuju to zde ze dvou důvodů: jednak proto, že britské vydání téhle knížky se objevilo v tamních školních osnovách a vyvolalo snad první takový rozruch svého druhu (kniha pro děti o náklonnosti mezi kluky? a jako školní četba?), a jednak proto, že úvodní citaci lze s klidem použít i na Sollieův románový debut (byť jde o novelku se sotva stovkou stran) Nooit gaat dit over (2004, "Tohle je navždycky"), jejíž adaptací film Noordzee, Texas je a která v Belgii vyšla už ve třech vydáních. Sollie je spíš lyrik a básník, což se v knize značně projevuje a opatrný divák by se proto přenosu na plátno mohl obávat (zejména po zkušenosti s americkou adaptací jiné, leč podobně laděné novely Dream Boy /2008/). Nicméně, boj se diváku nic. Celovečerní debut belgického režiséra Bavo Dafurneho (*1971) za vidění stojí, má několik předností. Nejdřív zaujme neokoukaně příjemná obrazová vymazlenost (kompozice záběrů, barvy, hry s hloubkou ostrosti,...), posléze herecké výkony vesměs mladého ansámblu (náročný casting se vyplatil), obstojný soundtrack a nakonec i samotný příběh. Jistě, není nějak třeskutě originální, ale má body za umístění do neobvyklého prostředí (chudá čtvrť belgického maloměsta) i za překročení stínu coming-outových dílek, kdy nás režisér bere dál a nenásilně zachycuje vášeň adolescentní lásky. Konkrétní mínusy se sice těžko hledají (místy snad jistá unylost, nevyvážené výkony, divný konec), nicméně můj oblíbený film z toho nebude. Přesto, jde o filmově svěží, dojemný příběh, ze kterého nebudete zkroušeni (ceny z festivalů v Římě a Montrealu). Ač Belgie uznává sňatky homosexuálů, má podle Defurneho pokrytectví stále navrch: "I wish heterosexuals would be just as charmed by my film as gay people were charmed by Titanic. But that’s not reality." Na plakátu k filmu v Belgii například nesměli být dva kluci ("příliš kontroverzní") a hlavní belgický filmový mecenáš (a výrobce piva) na film odmítl dát peníze ("Your film is not the target audience of beer drinkers."). Nicméně zdá se, že belgickému queer filmu se v posledních letech daří. Letos mělo premiéru další gay drama, Mixed Kebab (2012, r. Guy Lee Thys) o navýsost kontroverzním tématu homsexuality a islámu. A na lehčí notu, belgická herecká gay ikona Timo Descamps (*1986) prorazil na americké stříbrné plátno ve sci-fi dramatu Judas Kiss (2011, r. J.T. Tepnapa). To ale prý úplně odvar není... ()
Hezké, uvěřitelné, bez americké naivity a pozlátka a s výborným výkonem Jelle Florizoona, který v době natáčení měl mezi patnáctým a šestnáctým rokem (takže těžko mohl být film v milostných scénách "více otevřený"), a přitom pod vedením režiséra snímku podal naprosto brilatní a vyzrálé herectví, alespoň já to tak cítím v tom, co nám chtěli tvůrci sdělit. Vůbec nemusím takovéto náctileté mladíčky, ale tento klučina mě fakt dostal a film jsem si přehodil do své nejužší TOPky. Výborný herecký výkon i v podání jeho matky, ostatní už byli krůček za nimi. Prostě to, co život opravdu přináší, a proto hodnotím velmi vysoko tak, jako většina ostatních recenzentů. Žasnu, jaké krásné filmové klenoty dokáže Evropa vyprodukovat. Díky belgickým tvůrcům ... 4x10 ()
Reklama