Obsahy(1)
Nový záznam nejúspěšnějšího představení činohry Národního divadla s Miroslavem Donutilem v hlavní roli. Goldoniho komedie "Sluha dvou pánů" je ukázkovým příkladem klasické "commedie dell´arte". Do Benátek přijíždí Beatrice převlečená za svého bratra. Toho zabil její milenec Florindo v souboji a proto musel z Turina uprchnout. Beatrice si najme sluhu Truffaldina, který se ale nechává se najmout ještě od jednoho pána, aby dostal dvakrát tolik jídla a peněz. Tímto druhým pánem je právě Florindo, který uprchl z Turína a ubytoval se shodou náhod ve stejném hostinci jako převlečená Beatrice... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (24)
Sračka, sračka, příšerná sračka.. a v Národním divadle? "Národ sobě", pro Boha, čemu se tam lidi smáli? Je to jako kdyby deseti hercům na první hodině herectví řekli příběh na půl hodinovou inscenaci a Donutil z toho udělal 166 minut utrpení svými "trapnými" skoro infantilními až puberťáckými výstupy... HAMBA, HAMBA a ještě jednou HAMBA. ()
Nemám srovnání s první verzí této hry a hned na začátek musím podotknout, že pan Donutil nikdy nepatřil mezi mé oblíbence, v této hře vypadá i svým chováním připomíná přitepleného hippiesáka, ale právě z toho důvodu se mi hra líbila převelice a scéna s pudlíkem, ehm pudinkem byla naprosto geniální. ()
Když jsem včera psal komentář k doktoru Martinovi, netušil jsem, že budu večer doslova donucen sledovat další donutilovinu. Co jsem ale mohl dělat? Na jiných televizních stanicích nedávali už vůbec nic, ostatně jako každou sobotu, dokonce i nikdy nezklamávající Tv Šlágr po odchodu Vratislava Měchury nestojí za nic. Mimochodem mám pocit, že včera na ČT art (!!!) pouštěli tuhle verzi z 2010, ovšem na druhou stranu, fotky v galerii u verze 2000 odpovídají tomu včera viděnému, a csfd se snad nemýlí. No každopádně, protože se jsem rytíř bez bázně a hany, fouknu odpad a tenhle komentář k oběma verzím. Odpad je možná trochu nefér k ostatním účinkujícím, protože v těch chvílích, kdy ze scény zmizel šišlající a přehrávající Donutil, se na představení dalo relativně i koukat. Ovšem těch chvil bylo bohužel pomálu. Obecně mě fascinují lidé, kteří se považují za kulturní či za něco víc proto, že chodí do divadel. Já byl naposledy v divadle 19.8.2016 na Romeovi a Julii v rámci Shakespearovských slavností (kde jsem jako jediný na konci nezatleskal, chachá!) a pak jsem po pěti letech viděl tohle další přestavení. A musím říct, že jsem se ve svém názoru jen utvrdil. Ti, co chodí do divadla, jsou povětšinou pokrytci, kteří by tleskali i Babovřeskům, pokud by je Troška napsal jako jevištní přestavení. ()
První shlédnutí Sluhy dvou pánů je bomba, Donutil shazuje jednu komickou bobmu za druhou a ostatní mu zdatně sekundují. Goldoniho hra je zkrátka pro Donutila jako ušitá (resp. napsaná). Bohužel opakované shlédnutí už takové nadšení nebudí. I Donutila se lze přesytit, vtípky jsou občas na hranici exhibice a občas jsou přehnané až ztrácí vtip a dostavuje se lehká netrpělivost, kdy už takhle sekvence rádobyvtipu skončí. ()
Záznam "deset let poté" je celkem zajímavá podívaná obzvlášť pokud máte "nasledován" původní záznam. Díky herecké rošádě malinko hůře akceptovatelné (zvyk, košile, znáte to), ale přesto je to stále "ono" a je až s podivem jak po deseti letech a (500ti??? ) představeních jedou stále stejně (skoro ;)). ()
Zajímavosti (3)
- V režii Ivana Rajmonta měla hra na scéně Národního divadla premiéru v září 1994. Hraje se tedy už 17 sezón! Za tuto dobu mělo toto divácky nejúspěšnější a vždy zcela vyprodané představení více než 460 repríz. (POMO)
- Natočeno při představeních ve dnech 7. a 8. října 2010. (POMO)
- Premiéra hry se uskutečnila 22. 9. 1994 a s úspěchem byla hrána i 18 let po svém první uvedení. Představení se stalo nejúspěšnějším v historii Národního divadla v Praze a dočkalo se více jak 500 repríz. (kosticka7)
Reklama