Kamera:
Otto HellerHudba:
Jára BenešHrají:
Vlasta Burian, Anny Ondráková, Otto Rubík, Olga Augustová, Jan Sviták, Eman Fiala, Jindřich Plachta, Josef Rovenský, Přemysl Pražský, Theodor Pištěk (více)Obsahy(1)
Listonoš Brabec je pro svůj smysl pro humor vítaným hostem revuálního divadla, jehož řediteli Holtovi každý den nosí psaníčka od ctitelek. Mezi Holtovy fanynky patří také Brabcova sestra Anny. Dívka by chtěla k divadlu, ale zatím pracuje jako panská u herečky Veldenové. Právě se zkouší nová revue, jméno autora je tajné. Veldenová vrátí těsně před premiérou roli, protože se jí nezamlouvá. Pohotový Brabec představí řediteli sestru, která umí všechny úlohy nazpaměť. Anny je přijata, jen je třeba svolení autora. Brabec zjistí, že jím je ministr pošt, který se zúčastnil jedné pošťácké zábavy a jemuž se sestřino ochotnické vystoupení velmi líbilo... (ČSFD)
(více)Recenze (48)
On a jeho sestra je nejslabší film, ve kterém hrál Vlasta Burian dle mého posouzení. Film mi přišel hodně naivní až kýčovitý. Kdyby tam nehrál Vlasta Burian ani bych dvě hvězdy nedala. Ohodnotila bych ho jen jednou a to jen ze slušnosti, jelikož mám ráda oba režiséry tohoto snímku. ()
Anny Ondráková a megahit třicátých let Růžové psaníčko. No dobře, tak ne uplně megahit. Film uplně o ničem, ale já mám rád Vlastíka. a růůůžovéé psaníííčko, znamená randíííčko ()
Prvý brejkdens v histórii Československa a možno i sveta :-)) ()
Burian nemá prostor na své běžné vystupování, jen tak nějak proplouvá, ale je to KRÁL. Leč Odráková je na ránu. Asi byla hezká, roztomilá a krásně naivní, ale rozhodně nebyla dobrou herečkou. Film odpovídá kvalitě hudební revue, na kterou jdou pouze kamarádi-pošťáci , protože je vstup zdarma. ()
Je to jedna zo slabších komédií, kde hral Burian. Celkovo sa mi síce Vlasta Burian páčil, mal niektoré dobré scénky, najmä ako vyhadzuje uchádzačky o post v divadle, ale v podstate celý film zachraňuje len spomínaný kráľ komikov. Inak, aj scénar sa mi zdal biedne pripravený. Žial, na viac ako slabší priemer mi to nevychádza. ()
Po úspěchu C. a K. polního maršálka jako první zvukové komedii krále komiků se K. Lamač (spolu s M. Fričem) rozhodl spojit dohromady ženský a mužský element zřejmě nejpopulárnějších filmových komiků té doby. A. Ondráková byla nejoblíbenější hvězdou němého filmu u nás, Burianovi němý film moc nesvědčil, a teprve zvuk ho ukázal takového jakého diváci znali z jeho divadla. Vyloženě komerční záměr ale trochu zklamal. Těžko říct jak by dopadla původně zamýšlená spolupráce V+W a A. Ondrákové, ale tady se zázrak nekonal. Revue, ve které má vystupovat Anny je skutečně příšerná, ale připadne mi to jako parodie na tehdejší filmové a divadelní operetky, které byly velmi v módě. Sám Burian prohlašuje před ministrem pošt jaká je to hovadina a původní herečka tohoto kusu zas vykřikne IDIOT! "Kdo?" "No ten co to napsal!" Burian ze sebe vydává maximum, ale veškerá pozornost je spíše zaměřena na Ondrákovou (což je jednoznačně na úkor filmu) - určitě zde sehrál roli nadstandardní vztah jednoho z režisérů tohoto snímku k Anny. Přesto nakonec příjemná a oddychová komedie. Nejvíc mě asi zaujaly děti v baru: "Ticho, nebo vás vyneseme!!!" ()
Anny Ondráková nikdy nebyla dobrou herečkou. Neznám jediný film, ve kterém by svým výkonem spíš nerušila a nekazila celek. Celý film na mě nepůsobí dobře a ani Burian mě neuchvátil. A toho mám ráda a staré české filmy taky. ()
Pro filmy z první, potažmo druhé, republiky mám slabost. Dokonce natolik, že se mi svým způsobem líbí i melodramatické v podstatě slátaninky typu "Děvče za výkladem" "Bezdětná", nebo "První políbení". V tomto případě ale platí, čeho je moc, toho je příliš. V polovině filmu jsem si říkala "jestli ještě jednou uslyším něco o růžovém psaníčku, tak za sebe neručím!!!!" Podobné agresivní city ve mně obvykle vzbuzuje pouze nejmenovaná tv reklama s nejmenovaným zeleným mimozemšťanem a jeho zpívanými slogany :D Dvě hvězdičky dávám z nostalgie na staré časy, za výkony Vlasty Buriana a za to, že film z úplného začátku zvukové éry má své zajímavosti- místy ještě sklouzává k němé grotesce, velkým gestům, jindy zase zraje do klasiky zvukového filmu černobílé éry. Rozhodně je zajímavé to jednou vidět, ale pro cholerické povahy může být "růžovéééé psáááánííííčkoooo" poněkud náročné na srdce. ()
Reklama