Režie:
Reha ErdemKamera:
Florent HerryHrají:
Ali Düşenkalkar, Işıl Yücesoy, Bülent Emin Yarar, Arzu Bazman, Ozan Uygun, Köksal Engür, Turgay Aydın, Fatih Dönmez, Meltem Özlevent, Umut Aral, Şenay Gürler (více)Obsahy(1)
Mami, já se bojím je koktejl namíchaný z traumat, strachů, nešťastných lásek a nejrůznějších nadějí. Film zachycuje život několika rodin a jejich sousedů, je propletený s tematickými sekvencemi plnými radostných popisů lidské existence a pocity strachu navozenými často vychvalovanými kroky k mužské dospělosti. Film se intenzivně zabývá otázkou vztahu člověka k vlastnímu tělu a drahý prsten putuje od jednoho k druhému, aby ztělesnil opravdovou lásku. Režie filmu a sociální vazby postav zrcadlí dokonale romantizující a kolorovanou verzi jedné staré istanbulské čtvrti, která již byla pohlcena městskou gentrifikací. Je to hutný film, v němž Erdem dál rozvíjí svůj zájem o opakované používání obrazů a zvuků spolu s umělým kolorováním, o početné filmové obsazení a přirozené lidské obavy, které se objevují všude na světě. Erdem to všechno propojuje do žertovné a poněkud melancholické harmonie. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (6)
[47. MFF KV] Turecká komedie spíše lokálního významu, která si utahuje z lidových zvyků a struktury společnosti. Zápletka se ztrátou paměti přidává mezinárodně snadno srozumitelný, ale zároveň mírně primitivní humor. Hlavní hrdina, který je společenským loserem, se snaží být vtipný jak svým balíkovským chováním, tak celkovým vzezřením. V mnoha ohledech lze hledat paralelu s italským účetním Fantozzim, s tím rozdílem, že zdejší děj nevytváří cíleně paradoxní a obrazově absurdní situace. Díky tomu je film realističtější a divák se může s hlavním hrdinou snáze ztotožnit. Hlavní problém vidím v přetažené stopáži, která má za následek, že je člověk tohoto výletu do turecké mentality poněkud přesycen. 55% ()
Komedie, která přes veškeré třeštění spíše než smích vzbuzuje radostnou náladu a získá vstřícného diváka srdečností a lidskostí, jimiž pojímá postavy a vztahy mezi nimi. Vedle malého chlapce, dvou dětinských mužů, mladíka obávajícího se vojny a starého doktora jsou to právě ženy, které ten malý svět drží pohromadě. ()
Tenhle snímek jsem viděl na KVIFF 2012, protože na žádný jiný film jsme už nedostali lístek. Byl to asi poslední snímek, který bych na festivalu chtěl vidět a zezačátku jsem se ho hodně bál že těch 128 minut v kině ani nevydržím. Nakonec to zas tak špatný nebylo a šlo to i vydržet, ikdyž kratší stopáž by snímku určitě neublížila. Poměrně originálně natočená, ale občas nudná Turecká komedie, u které jsem komediální prvky většinou nenašel. Tenhle film prostě není určen Českému divákovy, který je zhýčkaný mnohem kvalitnějšími tituly, proto jsem ho asi nedocenil. 50% ()
Vešlo ve známost, že tureckej záchod není splachovací. A mně přijde, že namísto toho, aby "Mami, já se bojím" spláchli do hajzlu, poslali film na festival do Varů... ()
Bizarní komedie, kterou může nejspíš plně ocenit jen Turek. Komedie je v Turecku nejpopulárnějším žánrem a Korkuyorum Anne nechybí většina základních znaků, jenž je tam s ním spjatá. Krom pestrobarevné mizanscény a bizarních postaviček (jimž vévodí poněkud přitroublý asociální tlouštík) to znamená především humor pracující se specifiky tureckého sociálního života, který je tak pro nezasvěceného zahraničního diváka jen málo srozumitelný. Největší pozornost je upřená na zápas různých postav se strachem před životními kroky, které musejí turečtí chlapci učinit na cestě k dospělosti a mužnosti – nechat si provést obřízku obřízku, podstoupit službu v armádě, či si založit vlastní rodinu. Ve filmu se však zároveň objevuje většina motivů, které Erdem rozpracoval ve svých dalších filmech. Alternativní název snímku, İnsan Nedir Ki? („Co je to vlastně člověk?“) dokonce vyslovuje ústřední otázku celé jeho dosavadní tvorby. ()
Reklama