Režie:
Doris DörrieKamera:
Hanno LentzHudba:
Volker BertelmannHrají:
Alba Rohrwacher, Vinzenz Kiefer, Matthias Brandt, Andrea Sawatzki, Maren Kroymann, Margarita Broich, Petra Kleinert, Laura Agorreca, Aykut Kayacik (více)Obsahy(1)
Obhájce Noah Leyden, který sám sebe označuje za specialistu na hledání štěstí v momentu, kdy nás štěstí opouští, vypráví příběh mladého páru Iriny a Kalla. Irina přijde o pocity štěstí v okamžiku, kdy její domov převálcuje válka, vojáci zabijí její rodiče a ji samotnou znásilní. Traumatizovaná Irina uteče do Berlína, kde si začne vydělávat jako prostitutka. Na ulici se seznámí s punkerem Kallem. Zamilují se do sebe a začínají si budovat společný domov. Když ale u Iriny zkolabuje jeden ze zákazníků, dívka zpanikaří. Kalle je nicméně rozhodnutý své štěstí s Irinou uhájit. (Das Filmfest)
(více)Recenze (14)
Německý film s krásnou a excelující Albou Rohrwacher a příběhem, který nám připomíná, že štěstí není jen o práci, penězích a bazénu na zahradě s anglickým trávníkem. Sice začíná docela drasticky, ale pouze na úvod a na okamžik pro uvedení postav. Zbytek filmu už se pak nese v uvolněném a příjemném rytmu. Ideální podívaná na nedělní odpoledne, víc v tom ale nehledejte - žádná hluboká myšlenka, žádná vážná dilemata, životní bilancování ani nic podobného, co je v módě dnes. Herci, kamera, láska, o tom tenhle film je. ()
Kam až jste ochotni zajít pro milovanou osobu? O dvou ztracených duších, které spojuje osamělost a nevlídná minulost. Prostitutka a vystajlovaný bezdomovec (ten šátek bych prosila!) - zní to jako americká lovestory a v mnohých ohledech je to ještě více sentimentálnější a přehnanější, než hollywoodské limonádky. Ale nenechte se zmást romanticky naladěnou strunou, konec je tak morbidní, že budu mít před očima ty výjevy ještě dlouho. Nebýt toho, tak bych byla ochotná dát i čtyři hvězdičky. Na druhou stranu tak alespoň Gluck pěkně vybočuje z řady. Hlavním přešlapem filmu je ale nepřesvědčivá hlavní herečka, která už u prvnotních scén působí prkenně a neuvěřitelně. Nejemotivnější scéna filmu je jednoznačně ta s mrtvým Byronem ( druhý německý film za dlouhou dobu a zase smrt psa ?! )SPOILER Když už nic jiného, tak jsem přišla na to, že když v Německu rozřežete na kousíčky někoho jiného, tak vám to projde a ještě vás budou druzí obdivovat, pokud to bude z lásky.;)) A už vím, co je whoop-di-do! PS: Němci jsou divní. ()
Prečítate si obsah a viete, čo sa bude diať skoro celý film. Ja som si obsah našťastie nečítala, takže som nechala príbeh, nech sa predstaví sám. Až na úvodnú a scénu v závere sa jedná skôr o úsmevný a milý film ako o ťažobu, napriek tomu, že je Irina prostitútka a Kall bezdomovec. To, že nájdu jeden druhého je pre nich najväčšie šťastie, ktorého sa nedokážu vzdať bez boja a aj napriek svojej tvrdohlavosti vedia jeden druhému ustúpiť. Scéna s elektrickým nožom niektorých ľudí vyhnala z kinosály a pri tej predstave som sa musela smiať, lebo to celé prišlo trochu nečakane. Ale to sa mi práve páčilo, že si film zrazu ulietol úplne niekam inam. (Medzinárodný filmový festival Bratislava 2012 - 9.11.2012, Cinema City Eurovea) ()
Do detailu prepracovaný gýč, ktorý výborne funguje. Divák sa na režisérkou hodenú udicu chytí najneskôr v závere, ale návnadu zhltne 100%.Každý záber, každý dialóg, ba ešte aj zvuk v tomto filme je presne umiestnený do veľkého puzzle, každá minúta má presný dejový a musím uznať hlavne komerčne účelný význam. Precízna hodinárska prácička. Jedinou nevýhodou je fakt, že idea filmu na mňa nezapôsobila tak silne, ako u iných festivalových filmov. S ohľadom na humornú preexponovanosť záveru, by som ešte polemizoval o žánrovom zaradení. Mne z toho, a viem, že to niekoho môže aj naštvať, vyšla viac komédia ako dráma. A pri "morbídnej scéne" som sa musel smiať. IFF BA 2012. ()
Umělecky emotivní úvod a morbidní závěr ve filmu Štěstí skvěle fungují a pro mě byly příjemnou změnou (oproti obvyklému schématu komediální začátek-stupňované neštěstí). Hlavní nedostatek ale vidím v problematice prostituce, která je zde pro zjednodušení oproštěna od hamižných pasáků, tvrdých drog a neméně tvrdé konkurence (pro srovnání např. kniha Dušemrdi). Malicherně se taky nedokážu přenést přes to, že i když je Kall žebrák-vegetarián, který přežívá hlavně na pivu, má břicho jako valchu a biceps velikosti dětské hlavy. ()
Reklama