Režie:
Krzysztof KieślowskiKamera:
Sławomir IdziakHudba:
Zbigniew PreisnerHrají:
Juliette Binoche, Benoît Régent, Florence Pernel, Charlotte Véry, Hélène Vincent, Philippe Volter, Claude Duneton, Hugues Quester, Emmanuelle Riva (více)Obsahy(1)
Posledním významným filmovým projektem polského režiséra Krzysztofa Kieślowského byla volná trilogie Tři barvy, která vznikla ve francouzsko-polské koprodukci. Společně se scenáristou Krzysztofem Piesiewiczem se v ní inspiroval barvami trikolory a heslem francouzské revoluce Volnost, Rovnost, Bratrství. První částí je film nazvaný Tři barvy: Modrá. Jeho hrdinka Julie při tragické autonehodě ztratí muže, úspěšného skladatele evropského formátu Patrice a dcerku Annu. Julie utrpí silný psychický šok a uvědomí si, že ztrátou rodiny přišla o všechno, na čem jí záleželo. Pokouší se začít svůj život znovu, ale v anonymitě. Chce se tak osvobodit od všech věcí: majetku i vlastní minulosti. Její jediný kontakt s bývalým životem představuje Patriceův asistent Olivier, jenž je do Julie už dlouho zamilován. Aby ji vytrhl ze samoty a izolace od vnějšího světa, rozhodne se dokončit Patriceův "Koncert pro Evropu". Krok za krokem se snaží pomoci Julii zbavit se všeho, co ohrožuje její svobodu... Film získal Zlatého lva a Volpiho pohár za ženský herecký výkon Juliette Binocheové, na 50. MFF v Benátkách a pět Césarů (režie, nejlepší herečka, kamera, hudba, zvuk) za rok 1993. (oficiální text distributora)
(více)Videa (2)
Recenze (248)
Príbeh Julie je zo všetkých farebných príbehov najchladnejší. Tragický moment, v ktorom príde o "všetko", paralyzuje prežívanie, pochopiteľne ho vyplní smútok a žiaľ. Na pohľad chladne pôsobiaca hlavná hrdinka v nezmyselnosti svojho života musí znova nájsť jeho smerovanie a určenie. Kieslowski vychádza z tradičnej symboliky modrej, Julia si tak vo svojej životnej línii prechádza zamatovo temnou až po priezračne azúrovú. Najtmavšie varianty modrej sa spájajú s jej hlbokou introspekciou a utrpením, najjasnejšiu verziu symbolizuje voda, ktorá jej prináša vnútorný pokoj a zmierenie. Nenecháva sa ňou unášať, prúdi v nej, splýva s ňou. Toto dielo je geniálne a zdá sa najviac prepracované do detailu.Mrazivé. ()
Ďalší ťaživý, ťažký, bremenitý Kieslowskeho film. Ten chlap snáď žil v neustálej depke. Pre filmový svet je to však len obrovské plus, lebo atmosféru psychologickej úzkosti ťažko niekedy niekto zobrazí dokonalejšie. Preto si treba aj pre takéto neľahko stráviteľné filmové sústo nájsť ten správny čas. K tomu dominuje aj krásna hudba, farby a Juliette Binoche. 80%. ()
v porovnaní s americkými filmami majú tie európske úplne inú atmosféru, takú chladnejšiu a v prípade tohto diela sa dá povedať, že i depresívnejšiu. to rozhodne platí i o prvej časti farebnej trilógie. možno za to môže celkové ladenie filmu do modrých odtieňov, možno je to juliette binocheovou ktorá sa počas celého filmu skoro vôbec neusmeje (veď nemá ani prečo) a možno je to hudbou a zvukom, ktorý hraje v tomto filme dosť dôležitú úlohu. napriek tomu všetkému film vo vás nevyvolá ťažkú depresiu, ale naopak príjemný pocit (asi vďaka optimistickému koncu) zo skvelého filmového zážitku. ()
Sice to pomalu utíká, ale pod kůži se to člověku dostane stoprocentně. Opravdu sugestivní zážitek, který se první hodinu s divákama nijak nemazlí a je tak velmi mrazivým zážitkem plným emocí. Po technické stránce taktéž excelentní. Zakomponování modré snad do každého záběru je výborné, hra se střihem nápaditá a práce s hudbou mě zaujala úplně nejvíce. Největší potlesk si ale stejně zaslouží fenomenální Juliette Binoche. Bez té by byl film, i když Kieslowskiho režie je výborná, téměř poloviční. ()
Už jsou to pomalu 3 roky, co jsem viděl z Kieślowského barevné trilogie dosud jediný film, Červenou. Modrá mi přinesla porovnatelně silný zážitek. Na začátku různé, někdy i zvláštní střípky, které mě zaujaly velmi nápaditým snímámím kamery, postupně nám před očima vzniká z této psychologické mozaiky dramatický příběh ženy v dvounásobním traumatu po nehodě a ztrátě manžela... v návalu smutku a silných emocí se rodí očekávání, naděje s novým krokem k opětovnému nalezení smyslu života a poznání o důležitosti mezilidských vztahů. Čím déle film trval, tím si mě stále více získával, až jsem byl v závěru odměněn nejen šťastným koncem, ale i celým vyvrcholením jedinečného souznění příběhu s vizuálem (s množstvím působivých scén laděných s důrazem na modrou barvu) a hudbou. Díky námětu, kameře a Juliette Binoche by byl film zřejmě skvělý i bez hudby a s jinou profesí zemřelé postavy, ale zejména díky výsledné hudební skladbě mě závěr během zrodu nového života, po zakončení jedné práce, naprosto odrovnal. Svátečník filmový zážitek. [95%] ()
Galerie (68)
Zajímavosti (13)
- Juliette Binoche (Julie) si skutečně odřela o stěnu vlastní ruku. Krev, kterou vidíme ve filmu, je tedy skutečná. (džanik)
- Zbigniew Zamachowski (Karol Karol) a Julie Delpy (Dominique) hráli také v Kieslowského filmu Tři barvy: Bílá (1994). (džanik)
- Ve scéně, kdy je Julie (Juliette Binoche) nucena usnout na schodech, si lze všimnout obrazu francouzské šansoniérky Édith Piaf, který se objeví za sousedčinými pootevřenými dveřmi. (Panfilmex)
Reklama