Hudba:
Andrew Lloyd WebberVOD (1)
Obsahy(1)
Pokračování legendárního muzikálu Fantom opery Andrewa Lloyda Webbera. Záznam představení v Regent Theatre v Melbourne z r. 2011. Na pokračování svého proslulého muzikálu Fantom opery se Andrew Lloyd Webber rozhodl pracovat už v roce 1990. Téma v něm zrálo dlouhých sedmnáct let – a muzikál Love Never Dies – Láska nikdy neumírá – pak vznikl během dvou let. S texty Glenna Slatera a Charlese Harta se diváci poprvé setkali na londýnské premiéře v březnu 2010 a v hlavních rolích se představili nejúspěšnější a nejoblíbenější interpreti Fantoma opery (na obrazovkách ČT art jsme je ostatně v koncertním provedení měli možnost vidět i my) Ramin Karimloo a Sierra Boggessová.
Příběh, odehrávající se v New Yorku roku 1907, pokračuje v rozvíjení milostného trojúhelníku mezi Christine, jejím mužem Raoulem a Fantomem, jenž není mrtvý, jak všichni předpokládali, ale stal se úspěšným divadelním impresáriem. Jde tu ovšem hlavně o dítě, desetiletého Gustava, chlapce s výjimečným hudebním talentem, který má i přes svůj útlý věk uhrančivé melodie, přesně jako kdysi dávno jeho otec... Ale kdo jím vlastně je? Záznam představení byl pořízen v australském Melbourne, kde se muzikál začal hrát už rok po anglické premiéře. V hlavních rolích se objevili Ben Lewis a Anna O'Byrneová. Na australském provedení je kromě četných režijních změn mimořádná také velmi originální scénografie, kterou se Webber později marně snažil prosadit pro plánovanou broadwayskou inscenaci. (Česká televize)
(více)Videa (8)
Recenze (21)
Pokračování slavného muzikálu A.L.Webbera "The Phantom of the Opera" - zůstává dokonalá hudba, děj je jak vystřižený z mexické telenovely (ale ostatně i původní Fantom není úplně vrchol kreativity a napínavosti) a v tomto případě (záznam australské inscenace) se k tomu přidává kýčovitá přeplácaná výprava a průměrní herci, kteří nadpůrměrně zpívají. V celé té pompéznosti, hudební i scénické se ztrácí to hlavní - herectví a emoce a je to jaksi utopené a pro běžného diváka to bude nudná podívaná. Muzikál je to po hudební stránce dokonalý, místy pro mě povedenější než původní Fantom, ale jelikož mám také srovnání s londýnským nastudování, kde herci byli o třídu lepší, tak nemůžu hodnotit příliš vysoko. Každopádně je škoda, že tento muzikál ve světě neuspěl, zasloužil si leší osud... ()
Původně jsem tomu dala tři hvězdičky, ale pak mi došlo že vlastně není za co. Ano, hudba je krásná (ačkoliv tady tak vyzdvihovaná The Beauty Underneath už je na můj vkus až moc daleko od Fantoma, někdo tu hezky napsal, že je to příšerně kabaretní) Nelíbilo se mi ani australské obsazení, ale myslím, že ani moje milovaná dvojice Ramin a Sierra by tenhle paskvil nezachránili. Protože narozdíl od ostatních mi nepřijde, že by to fungovalo líp jako samostatný muzikál a nedokážu to ani vnímat jinak, než jako pokračování POTO. !!! SPOILERY Znovusetkání neni špatný motiv, vůbec. I bych přežila, že si Christine nakonec vybere Erika. Ale proboha! Raul alkoholikem?! Gustav?! WHAT THE HELL?! To se jako stalo jak? Fantom najednou vůbec neni zlej, ale ani trochu svůdnej, s Raulem si nakonec skoro padnou do náruče, Meg Giry jako zoufalka snažící se dostat Erikovi do kalhot... Při závěrečné scéně už jsem jen seděla plná zoufalství nad tím, jak může někdo, kdo vytvoří takové veledílo, vytvořit následně tak hnusný paskvil (tohle je jak děj z nejhorší latinsko-americké telenovely). Dávám dvě. A vlastně pořád úplně nevím za co. ()
Je v jistém směru legrační, minimálně mě ten fakt nepřestává bavit, že A.L. Webber jde a natočí sequel k POTO fanfiction rázu. Jsem přesvědčená, že tak učinil nikoli s vidinou balíku peněz, povězme si to upřímně, on prostě potřeboval ukojit v sobě tu rozjitřenou fanynku. Přece každá si přála, aby Christine skončila v těsném náručí zahrnuta vášnivými polibky Erika, ne? Nepochybně. Webberovi je vytýkáno, že z legendy tvoří pouhou frašku, ale považte, kdo jiný by se mohl zhostit této frašky s tvůrčí genialitou sobě vlastní než právě on? Děj je částečně inspirovaný knihou Fantom Manhattanu od Forsytha (kteroužto jsem nečetla, ale v rámci spravedlivého hodnocení bych měla), film se pyšní pestrými kostýmy a kulisami, načančanou velkolepou výpravu, a mě napadá, že Webber bude pravděpodobně ve svém perfekcionismu směle konkurovat Fantomovi. Což je jedině plus. Pravda, místy se kapku nechává unést. Když se Christine horlivě omlouvá za to, že ji anděl hudby, odpusťe mi ten výraz, "ošustil a opustil", a také za to, že jeho syn se vyděsil pohledem do zohavené tváře, mnozí to nekvitovali s nadšením. Však také na prknech museli měnit texty a přepracovávat scénář. Někteří se dokonce schylují k nelibým výrokům, že je děj přitažený za vlasy a pozbývá tu hlavu, tu patu a tu obojí. A musím jim dát částečně za pravdu... Ovšem hudba! Jaké ta skýtá potěšení pro ducha, ty nádherné, podmanivé árie s uhrančivostí se nesmazatelně zadřou pod kůži. Je místy ještě niternější než v POTO, nadpozemsky krásná, má tak božský a opojný charakter, že nezbývá než vyseknout poklonu a hlesnout budiž odpuštěno! Pozn. pod čarou - jako mnozí preferuji originální londýnské obsazení nad australskou produkcí a považuji za věčnou škodu, že neexistuje záznam s Raminem a Sierrou. Ve využití stroje času mám už jasno - půjdu na ně jednou a pak ještě nekonečněkrát. ()
Takové prznění klasiky.....to, že tomu dávám 4* neznamená, že jsem byla nadšená. 2* za hudbu, která je úchvatná, písně "Till I hear you sing", "Beneath a monless sky", "The Beauty Underneath" a "Love never dies" jsou dokonalé (ne tak jako Music of the night ale i přesto...)a další 2* za Bena Lewise, který se jako Fantom a jako jediný opravdu snažil hrát a zpíval ze všech nejlépe. Jinak...kdyby to bylo nezávisle na originálu Fantoma opery, bylo by to vynikajicí, s výběrem jiných herců ale takhle...nejhorší na tom je příběh, námět, ta miluje toho, ten zas jí, ta zase toho....a nakonec pif paf a hlavní hrdinka umírá...no konec....o ostatních hereckých výkonech škoda mluvit, ti se "tak snažili" až to bylo otravné...co vyzdvihnu je příchod Fantoma ke Christine a jejich duet ( i když to jejich "again than again" je trochu mimo), jeho sólo hned na začátku, impozatní představení k písni The Beauty Underneath" ,Christinino sólo k písni "Love never dies". a společný duet Fantoma a Raula... jinak ten malej prdola (fantomův syn) byl nevýrazný a Fantom jako táta..to mě radši zabte..Christine pořád neví koho si vybrat, a když se konečně rozhodne (ano je to Fantom, nečekaně..to se nemohla rozhodnout hned na začátku?) tak umře...ironie osudu... a postava Raula je nesympatická až napůdu (stejně jsem ho nesnášela už předtím)....už to prostě nemá to kouzlo, není to ono srhnuto a podtrženo: námět otřesný, herecké výkony slabé (Výjimka Ben Lewis) zpěv občas trhá uši (Zvláště pak u Meg), nesmyslné dialogy (za co se Fantom Christine omlouvá, jsem nepochopila)......ono to nebylo špatné, jako samostatný nezávislý muzikál by to mohlo být i výborné ale nemůžu pominout fakt, že to mělo být "pokračování" Fantoma opery a vzhledem k této skutečnosti to nedopadlo dobře, možná na druhé třetí..několikeré shlédnutí změním názor..kdo ví..protentokrát 50% ps. nemusíte umět anglicky ani nepotřebujete titulky, abyste pochopili, o co tam jde... ()
Stále fascinující hudba a výkony, ale Phantom of the Opera je jenom jeden (aneb dvakrát do stejné řeky...). Anna O´Byrne (Christine) a Sharon Millerchip (Meg) hrály předtím tyto role i v melbournském provedení Fantóma opery. Vedle F. Forsytha byly hlavními scénáristy Ben Elton a samotný A. L. Webber ()
Galerie (31)
Photo © Jeff Busby
![Láska nikdy neumírá - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/366/161366943_2c680a.jpg)
Reklama