Režie:
Ry Russo-YoungKamera:
Christopher BlauveltHrají:
Rosemarie DeWitt, India Ennenga, Olivia Thirlby, John Krasinski, Jane Levy, Emma Dumont, Dylan McDermott, Rhys Wakefield, Emanuele Secci, Sam Lerner (více)Obsahy(1)
Newyorská umělkyně Martine (Olivia Thirlby) přijíždí do Los Angeles, aby pracovala na svém filmu. Bydlí u vzdálených známých. Jakmile však do života této svobodomyslné rodiny vstoupí, nic není jako dříve. Otec rodiny pomáhá Martine dokončit zvukovou stránku filmu, díky čemuž se k sobě dostávají blíže a blíže. Vznikne mezi nimi vztah, který zachází daleko za hranice profesionální spolupráce. (Anniem)
(více)Videa (3)
Recenze (7)
Pekná nuda. ()
Nič prevratné - každý má svoje túžby, no preniesť ich aj do reality, tak to už býva zväčša problém. Zozačiatku sa mi to veľmi pozdávalo - to mesto a prostredie domu, kde sa príbeh odohrával mi prišlo celkom sympatické. Len škoda, že celý film sa akosi koncentroval na sledovanie túžob celej rodiny, a Martine bola asi jediná, ktorá si ich v podstate bezohľadne splnila. Celému príbehu chýbala v podstate akási pointa, ak teda nerátame to, že naše túžby sa často zrútia pod vplyvom reality (ale na to už isto prišiel asi každý človek, ktorý v niečo veľmi dúfal a napokon sa sklamal). Škoda, základ to malo dobrý, no nejako to nevyšlo. ()
Na Lenu Denham, která spolu-napsala scénář, je tohle až moc nudné a taky prakticky o ničem, herci sice hrají relativně dobře, ale obyčejně-nudný scénář prostě nezachrání. ()
Príbeh nebol nič moc, respektíve nebol...ale tá kamera! Bola neskutočná! Všetci vyzerali tak okúzlujúco a chcela som každú chvíľu siahnuť na obraz, či sa mi to len nezdá. Lena Dunham ma trošku sklamala svojím slabým vplyvom na snímok, som od nej zvyknutá na väčšie úlety...ale najviac smutná som bola z toho, že David Call sa tam len tak nenápadne mihol a nič viac...škoda... ()
Hezky zahráno a opravdu hezky natočeno. Filmu ale bohužel chybí nějaká zásadnější pointa, děj, všechno jen tak plyne, a to už od začátku, kdy se člověk ani nemá možnost nějak víc rozkoukat. Scénář není ani tak nudný jako spíše nijaký, snad až na takřka závěrečnou báseň, která v sobě skrývá přeci jenom něco trochu hlubšího. Olivia Thirlby je tu setsakra krásná, charismatická a nesmírně okouzlující (takže se těm chlapům a dámám kolem nikdo nemůže vůbec divit), nicméně ani její kouzlo tenhle počin nezachrání od rozbředlých vod průměrnosti. Nobody Walks je tedy spíše taková artová hříčka pro oko a sluch od současné newyorské avantgardy, kterou je fajn znát, ovšem divák se bez ní zajisté obejde. ()
Reklama