Režie:
Alex JofféKamera:
Jean BourgoinHudba:
Georges AuricHrají:
Bernard Blier, Giovanna Ralli, Bourvil, Georges Wilson, Clelia Matania, Virna Lisi, Franco Pesce, Giani Esposito, Maurice Chevit, Louis de Funès, Roger Hanin (více)Obsahy(1)
Francouzská komedie „Husaři" se odehrává v italské vesnici za Napoleonova tažení do severní Itálie v roce 1796 a jejími hrdiny jsou dva husaři, Le Gouce a Flicot, kteří na výzvědách v nepřátelském území ztratí koně; protože je to proti předpisu a čeká je přísný trest, vymyslí si, po bezvýsledném hledání koní, historku o přepadení. Touto lží se dostanou do nepříjemných situací, mají málem na svědomí popravu mladého Itala, dostanou se sami ke zdi před popravčí četu, nakonec však, jako jediní, kteří zbyli z husarského oddílu, porazeného na hlavu rakouskými hulány, jsou vyznamenáni za statečnost v boji proti nepříteli samotným Napoleonem. (Filmový přehled)
(více)Recenze (8)
Dnes již klasika s klasickými komiky a celou náturou snímku. :-) ()
Velkému úspěchu „Fanfána Tulipána" vděčí za svou existenci nejen „Rytíř bez zákona" a několik dalších dobrodružných filmů tohoto typu, ale také film „Husaři". Předlohou tohoto filmu byla velmi úspěšná divadelní hra B. A. Bréala, která se hrála na pařížských scénách déle než rok. Na adaptaci hry pro film pracoval jak autor hry, tak i režisér filmu Alex Joffé společně s Gabrielem Aroutem. V této frašce ze života vojenského hrají hlavní role dvou husarů oblíbený komik André Bourvil (hrál Plancheta v novém zfilmování „Tří mušketýrů") a Bernard Blier (učitel Pascal ze „Školy nezbedníků" a taxikář z filmu „Adresát neznámý"). Postavy Italů ztělesňují italští herci a herečky. Režisér filmu „Husaři" Alex Joffé spolupracoval jako asistent u nejlepších francouzských kameramanů a jako scénárista („Adresát neznámý"). „Husaři" jsou jeho druhým filmem, předtím natočil film s Robertem Lamoureuxem „Lettre ouverte" také podle vlastního scénáře. Filmový přehled 20/1956 ()
Už pri prvom pohľade na dvojicu husárov ( znamenitý Bourvil a Blier ) je zrejmé, že o zábavu bude postarané. Ich dialógy sú svieže a vtipné a keď im utečú kone na nepriateľskom území a hrozí im trest, sú schopní urobiť čokoľvek. Je to však naozaj tak ? Títo francúzski husári by mali byť nekompromisní voči nepriateľom, ale sú to predovšetkým dobráci. Keď ich stopy stratených koní dovedú do malebnej talianskej dedinky, začne tá pravá divácka zábava. tak známa a populárna z historických komédií 50-60-tych rokoch. Uznanie patrí aj kvalitnému spracovaniu, lebo nie je také jednoduché prepísať divadelnú hru na filmové plátno. Tretí komentár. ()
Z dnešního pohledu hodně old school historická veselohra. Nabízí to ale docela pěknou výpravu, něco málo vtipných dialogů Bourvil-Blier a neméně odvážných živůtků (Giovanna Ralli). Podobně jako mnohem později Manželé z roku II to ilustruje bláznivou dobu napoleonských válek, kdy se opravdu mohlo stát cokoliv. Louis de Funès v malé roli vřeštícího kněze naznačuje, proč mu s touhle vizáží a tímhle hereckým projevem (tak typickým pro něj celá 50. léta) tak dlouho trvalo prosadit se. Potažmo je vlastně s podivem, že se nakonec stal evropskou hvězdou. ()
nech De Funes radsej ostane u komedii, nema sa co pchat do napoleonovskej Francie.... tazeniu Napoleona do Italie podla mna De Funes ani sam dobre nerozumel : 48 % ()
Dochoval se autiozáznam české inscenace této klasické komedie s Werichem a Horníčkem v hlavních rolích. Asi by to bylo zajímavé srovnání, kdybych na to měl náladu :) ()
Husaři je francouzskou klasikou, stejně jako Fanfán Tulipán. Nemáme tu jednoho junáka, ale dva, kteří vyvádějí husarské kousky, no kousky, prostě se snaží žít v dané době. Stejně jako Fanfán, jedná se o satiru. U nás hru po svém předělal Werich s Horníčkem a dali tam ten svůj typický humor a moudrost. Stejně v tomto filmu dali punc komici své doby Luis de Funes s Bourvilem. Škoda, že nikdy neividím tento film s jejich dvorními dabéry Filipovským a Bruderem nebo Lipským. ()
Ne že by mne to nebavilo, ale nebylo to zas tak dobré jak se někde píše. Čekal jsem spoustu gagů a veselých situací, ale nějak jsem se nedočkal. Občas jsem se zasmál, ale skutečně jen občas. Pan Funés moc vidět nebyl, ale bylo na co koukat i tak. Za mne bude čtyřicítka plně vyjadřovat to, jak se mi film líbil. ()
Reklama