Režie:
Benjamín ÁvilaKamera:
Iván GierasinchukHrají:
Natalia Oreiro, Ernesto Alterio, César Troncoso, Cristina Banegas, Teo Gutiérrez Moreno, Mayana Neiva, Douglas Simon, Benjamín Ávila, Elvira Onetto (více)Obsahy(1)
Píše se rok 1979. Vůdci revolucionářského povstání Montoneros se tajně vrací z exilu, aby připravili operaci s názvem Contraofensiva, která by nastolila triumf socialistického převratu v Argentině. Skupiny revolucionářů se vrací do své země pod falešnou identitou, aby se tak lépe začlenili do společnosti a mohli vést ‚normální‘ životy, během kterých by připravili utajené akce a vyhnuli se současnému vojenskému režimu země. Někteří revolucionáři se vrátili i se svými dětmi... Juan (Teo Gutiérrez Romero) byl jedním z těch dětí.
Juan a jeho rodiče Charo (Natalia Oreiro), Daniel (César Troncoso) a malá sestřička Victoria žijí v domě ve čtvrti Buenos Aires, který se stal centrálou pro odboj argentinské vlády. Pro bezpečí rodiny dostal Juan nové jméno; Ernesto, kterým je představen v místní škole. Ve škole se Juan seznámí s Maríou(Violeta Palukas) a zamiluje se do ní. Problém je ale v tom, že před ní musí skrývat svojí vlastní identitu. Mezitím Daniel a Beto (Ernesto Alterio), hodný strýček Juana, plánují velký revolucionářský triumf, který je ale neustále odvracen díky silnému argentinskému režimu, jež má své vojáky na každém rohu. Když argentinská vláda zjišťuje totožnost vůdce revolucionářského hnutí, bezpečí celé rodiny je v ohrožení...
(Nataliaoreiro.cz)
Videa (2)
Recenze (18)
První dětská láska versus politické napětí argentinských sedmdesátých let. Zatímco osobní linie dvanáctiletého Juana je propracovaná, úsměvná, citlivá, události druhé linie se dějí jakoby mimochodem. Asi tak, jak je v oné době vnímal hlavní protagonista (tedy onen dvanáctiletý chlapec). Vzhledem k tomu, že je celý film vyprávěn jeho očima, je to pochopitelný a ospravedlnitelný přístup, ale přesto mi z pozice diváka trochu vadilo, že v podstatě nevím, co se v oné "rodičovské" linii vlastně děje. Celkově hezké, ale chybí mi tam moment, kvůli němuž bych si film zapamatoval. (Cinema Mundi 2013, Brno) ()
Na pozadí zlej politickej situácie a názorovej neslobody sa snaží dospievajúci Juan žiť aspoň na oko normálny život. Vďaka svojim silne angažovaným rodičom, však musí žiť v „utajení“ a to prináša najmä v tejto jeho životnej etape veľmi veľa zložitých situácií. Dôležité je najmä to, že celé dianie sledujeme Juanovými očami. Na pozadí chaosu, ktorému príliš nerozumie prežíva Juan prvú detskú lásku, ktorej nevinnosť je v ostrom kontraste s dobou a situáciou v akej vznikla. Komiksové vsuvky boli fantastické spestrenie a iba zdôrazňujú detský pohľad, ktorý ako som už písal, je pre film kľúčový. Zistil som tiež, že Natalia Oreiro vie hrať a to vôbec nie zle ! Detský herci tiež podávajú skvelé výkony a tak je film ako celok naozaj silne emočne nabitý a zanechal vo mne veľmi dobrý dojem 90% IFF Bratislava 2012 ()
Jako dětský film, respektive film z perspektivy dětského protagonisty, je to velmi důsledné a vlastně zdařilé. Problém je, že Ávila snímek zároveň otevřeně uvozuje jako historicko-politické pojednání, kde už omezený pohled malého kluka selhává. Od násilí se utíká do kreslených komiksových impresí, umírá se zásadně mimo záběr a pak už se kolem toho jenom hodně namluví a navzlyká. Film nám navíc ani nedá možnost se o postavy reálně bát, takže veškeré drama se takzvaně vaří z vody. Jako výpověď o rozbouřeném období argentinských dějin je to až příliš hezoučké, milé a divácky nekonfliktní. ()
Dobře, musím uznat, že první impuls, proč se na film podívat, byla Natalia Oreiro. Vidět ji v něčem jiném než telenovele, bylo takové milé. Ale ona zde moc není a film mnohem více funguje skutečně jako vzpomínky režiséra, vzpomínky na podivný život a podivnou dobu v Argentině. Příběhem a vývojem hlavní postavy to zaujme. ()
Poézia prvej detskej lásky v inkognito žijúcom živote bojovníkov utajeného perónistického odboja v Argentíne koncom 70. rokov. Permanetné dusno možného odhalenia verzus túžba nerušene si užívať chlapčenské časy. Obraz obohatený o komixové vsuvky. V podstate niet čo vytknúť filmu, až na to, že ide o svojím spôsobom typický produkt o túžbe žiť normálne napriek vonkajším neradostným podmienkam (sociálnym, či ako tuná politickým). Festivalmi nadšene prijímaný typ filmu, toľkokrát v podobných variáciách videný vo večernom vysielaní filmového klubu na čt 2 či stv 2, že ma na ňom neprekvapilo v podstate nič. Ani očakávané záverečné dopovedajúce titulky. Taký typický dobrý film. Za tri. ()
Galerie (36)
Zajímavosti (6)
- Film je inspirován dětstvím režiséra Benjamína Ávila, nětkeré skutečnosti jsou však pozměněny. Snadno lze zjistit, že režisérovi bylo pouhých 7 let v době, ve které se film odehrává. Místo mladší sestry měl staršího bratra a pouze jeho matka byla angažovaná v boji proti režimu a byla i zabita. Film je jí věnován. (Fugas.cz)
- Benjamín Ávila si ve filmu sám zahrál, a to postavu vyšetřovatele, který vyslýchá Juana (Teo Gutiérrez Moreno) v závěru filmu. (Fugas.cz)
- Zástupcovia Argentíny zvolili snímku ako svojho kandidáta do boja o nomináciu na 85. ročník Oscara v kategórii Najlepší cudzojazyčný film za rok 2013. (MikaelSVK)
Reklama