Režie:
Duccio TessariScénář:
Giorgio ArlorioKamera:
Giulio AlbonicoHrají:
Alain Delon, Ottavia Piccolo, Giacomo Rossi-Stuart, Enzo Cerusico, Adriana Asti, Stanley Baker, Giampiero Albertini, Yvan Chiffre, Moustache, Marino Masé (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Mladý španělský šlechtic se má místo svého zemřelého strýce stát guvernérem španělské kolonie v Mexiku, Nové Andalusie. Cestou na své nové působiště se v přístavu Puerto la Cruz náhodně setkává se svým dávným přítelem, vynikajícím šermířem Diegem. Krátce poté, co se oba přátelé rozejdou, je Miguel přepaden několika ozbrojenci. Diego mu sice přispěchá na pomoc a násilníky přemůže, je však již pozdě. Miguel je smrtelně raněn. Jeden z ozbrojenců vyzradí Diegovi, že byli k vraždě najati plukovníkem Huertou. Diego přísahá svému umírajícímu příteli, že jej pomstí. Miguel jej však prosí, aby místo něho nastoupil na místo guvernéra. Diego, vydávající se za Miguela, ihned po nástupu na místo guvernéra zjišťuje, že v zemi neomezeně a bezohledně vládne plukovník Huerta, jenž se chce za každou cenu stát guvernérem. Nezaváhal proto úkladně zavraždit Miguelova strýce i Miguela samotného. Diegův příchod mu však jeho plány zkříží... Italsko-francouzský film režiséra Duccia Tessariho je jedním z dlouhé řady snímků, inspirovaných díly Johnstona McCulleye o tajemném a nesmrtelném hrdinovi Zorrovi. Nejznámějším představitelem Zorra se stal především ve 20. letech minulého století Douglas Fairbanks, ve 40. letech mu propůjčil svou tvář Tyrone Power. Režisér Tessari do této role obsadil populárního Alaina Delona. Filmy o Zorrovi se natáčely nejen v USA, řada jich vznikla v Mexiku a v Itálii. I v tomto filmu bojuje Zorro odvážně proti bezpráví a nespravedlnosti, staví se na stranu slabých proti hrstce mocných, která je utlačuje. Film je natočen s jemným humorným nadhledem, který umožňuje divákům přijmout i ty nejneuvěřitelnější příhody, jimiž hrdina prochází. Role plukovníka Huerty je jednou z posledních, které vytvořil známý anglický herec Stanley Baker. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (77)
Nie príliš zábavné zobrazenie legendy. Má to ale na prvý pohľad všetko, čo tu nesmie chýbať. Delon sa taktiež do úlohy perfektne hodí, lenže chýba tu "Bebeho slovné zotieranie súperov" (viď zábavnejší Cartouche) a filmu tak chýba paradoxne švih, i keď sa tu švihá zbraňami ostošesť. Záverečný súboj ma ale potešil, len keby odhalenie identity Zorra neprebehlo tak nejak sucho, vlastne ako celý film. ()
Mnohem lepší než všechny předchozí i pozdější vezre kousků maskovaného mstitele... Mužný Alain Delon.. . komická dvojka tetičky a německého kapitána... pomsta... spravedlnost... kordy... černý plášť a maska.... Tohle jsem viděl v kině ještě víckrát než Vinnetoua... :-) a podívám občas i dnes, přestože vzrušení z dobrodružství a romantiky osamělého maskovaného mstitelen nahradila spíš nostaligie... ()
Jedním slovem NEZÁBAVNÉ ... bez jiskry, bez vůně a bez zápachu. Neboť originalitu, napětí i humor, které by příběh oživily, záhy pohltila všeobjímající, rozpínající se nuda - sterilní a upjatá dáma, která příběhu jednoznačně dominovala za asistence osamělé, mírné a poddajné naivity, vydané osudu (a nudě) napospas. Neobjevil se žádný Zorro, aby ji zachránil - ten dozajista skrz naskrz kladný, neohrožený a nepolapitelný hrdina měl co dělat sám se sebou. Klidně mohl na celé čáře zvítězit nad všemi svými nepřáteli, ale ze souboje s "Černým Tulipánem" (1964) by bezpochyby vyšel na hlavu poražený, odsouzený k rychlému ústupu ze slávy ... a k ještě rychlejšímu zapomnění ... 2,5* ()
Zorro je klasika, ovšem klasika pulpu, braku. Touha po škatulkování nás možná zprvu nasměruje strčit jej někam k Athosovi, Porthosovi a Aramisovi, protože ti také prožívají příběhy plné šermu, akrobacie, koní, žen a intrik. I oni chrání právo, zachovávají věrnost, dbají na čest a nebojí se smrti. Blablabla. Tři mušketýry ale Dumas, hádám, napsal poctivěji než McCulley Zorra. Mají minulost, komplikovanější povahu, zajímavější nepřátele a příběhy prožívají zamotané. Zorro jen tak dlouho štve toho svého, až na něj vyrazí sám, což se mu stane osudným. +++++ Neustálé šermovačky, v nichž Zorro zesměšňuje své protivníky unavují - sekají se svíčky, jezdí se po závěsech, skáče se po stolech... vše, co si žánrová scéna zřejmě žádá. Teprve finální bitka v kapli, v níž kamera konečně zřejměji užívá prostředí, plná obkružování duelantů (mimochodem, kružnice má prý ve španělské škole šermu obzváštní důležitost), závraťových pohledů dolů atd., má moc zaujmout diváka a přimět jej k uznání: "No, voni snad nakonec uměj točit. Proč to sakra nedělali těch 100 minut předtím?" Slabé **. ()
O hudbu se postarali bratři Angelisové - ano ti, co mají na triku Černého korzára nebo Sandokana. Ač se jedná o dobu vzniku plus mínus stejnou, příběh je opět romanticko-dobrodružný, tak hudba je spíš komediální ve stylu Šimon a Matouš a tak se jeví celý film. Ne, že by to byla sranda od A po Z. Jsou tu napínavé momenty, ale všemje v komediálním podtónu. Trochu je to takový Černý tulipán v Kalifornii. Onu podobnost zaručuje i Alain Delon v hlavní roli a scénář o troubovi, který se jeví jako trouba jen na oko. Pravdou je, že je to černý mstitel. ()
Galerie (31)
Zajímavosti (7)
- Závěrečný souboj byl na přání Alaina Delona (Zorro) inspirován filmem Scaramouche (1963). (argenson)
- Jedná se o jeden z první západních filmů, který byl distrubován do Číny po kulturní revoluci do roku 1978. (Terva)
Reklama