Režie:
Michel FrancoScénář:
Michel FrancoKamera:
Chuy ChávezHrají:
Tessa Ia, Hernán Mendoza, Monica del Carmen, Tamara Yazbek, Nailea Norvind, Marco Treviño, José María Torre, Chuy Chávez, Paco Rueda, Gonzalo Vega Jr.Obsahy(1)
Alexandra se s otcem právě přestěhovala do Mexico City. Tíha minulosti a změna prostředí nechávají brzy vyvstat napětí, které má na oba zdrcující vliv. Smrt manželky a matky totiž není jediným problémem, s nímž se otec s dcerou musí vypořádat. Už první, takřka sedmiminutový záběr tohoto realistického dramatu ukazuje, o jak precizní a esteticky vyhraněný film půjde. Důsledně nehybná kamera pouze pozoruje oba mlčenlivé protagonisty, ukazuje nám situace s dramatickým potenciálem, ale vše podstatné se odehrává beze slov. V pomalém tempu se odvíjí tíživý příběh šikany, osamocenosti a bezvýchodnosti, který však nikdy nesáhne k laciným emocím. (Febiofest)
(více)Recenze (13)
Tohle není film o šikaně, ale hlavně o špatné komunikaci. Stačí sledovat, co všechno si postavy vzájemně zatajují, o čem mlčí, co přechází, co se ztrácí v informačním šumu virtuálních sítí... a že právě z toho plynou všechny ty problémy. Nekomunikativnost celého vyprávění je pak celkem logická. Mám skoro chuť ten film trochu nadhodnotit, protože fakt stojí za pozornost. 4+ ()
Celý film mi vrela krv v žilách a otváral sa nôž vo vrecku, takže keď prišiel ten epochiálny záver, pocítil som takú úľavu, akú som už dávno nezažil na konci filmu! A kvôli tomu idem o jednu hviezdu nahor. ()
Parádní začátek popisuje vztah otce a dcery a navíc jsem z něho cítil odlehčený styl Sofie Coppolové. Kdyby se v podobném duchu nesl celý snímek tak bych byl maximálně spokojený ale to samozřejmě nešlo. Po osudové chybě, které se Alexandra dopouští se mi už snímek zdá dost laciný a přehnaný. Při šikaně Alexandry se mi dost vařila krev v žilách ale to nasilí vůči ní se mi prostě zdálo přehnané ale to je jen můj názor. Za konec tleskám. Je sice trošku absurdní ale celý film nádherně podtrhuje. Je to hodně na rozmezí tří až čtyř hvězd a mé hodnocení je zde nejednoznačné. Zatím silné 3*. ()
Šikana je jednoduše něco, co nesnáším, a tak, když ji vidím, má to pro mě vždy silné emoce. V případě snímku "Lucía, a co pak" o to silnější v tom smyslu, že od začátku vůbec není jasné, o čem snímek bude a jakým směrem se vydá. Když už se jím ale vydá, je to nepříjemné sledovat a je to silné, ať už je závěr, jak chce, zvláštně nerealistický. ()
Mal som celý čas pocit, že pozerám 100x videné, v prijateľnom komornom štýle. Až kým... Skrátka tento film je určite nadpriemer. Psychologicky veľmi silný. ()
ocenenia : MFF Mar del Plata 2012 - Nominácia na najlepší latinskoamerický film ()
Ďalší z filmov o šikane, ktoré pôsobia síce prehnane, ale bohužiaľ čím ďalej tým viac sa realita k tomuto približuje. Len sa o tom až tak nehovorí, žiaľ šikana je u nás ešte stále tabu a väčšina sa k nej aj tak stáva ľahostajne, teda pokiaľ sa netýka výhradne jeho. Dúfam, že sa čoskoro zníži hranica veku trestnoprávnej zodpovednosti mladistvých, lebo šikana nie je žiadna náhoda, ale vedomá voľba. Alejandra má s ocom síce pekný vzťah, ale beztak mu nechce spôsobovať akékoľvek ďalšie problémy nejakým sťažovaním. Čo je dosť škoda, lebo inak by sa celý ten príbeh nemusel stupňovať až do takýchto rozmerov. Jedna veľká hlúposť následne odštartovala nezastaviteľný domino efekt! No z tých povýšeneckých mučiteľov mi bolo až zle. To už je len "hrdinstvo", keď všetci idú proti jednému a ten nemá šancu sa ani brániť. Kolektívnu vinu si napokon predsa len odnesie len jeden... Inak, ten záver ma dosť prekvapil. Škoda, že podobný osud nestihne aj ostatných machrov. ()
Jak už tady bylo psáno - film je hlavně o špatné komunikaci. Ale zkuste se vžít do situace mladé Alexandry a představte si, co byste udělali na jejím místě. Asi těžko byste se šli otci přiznat, co koluje po celé škole a s čím se musíte potýkat. Spíš než překvapená z celého filmu, jsem byla většinu času nas*aná, jelikož způsob, kterým Alexandru "mučili" a šikanovali mi vařil krev. Bohužel, tak to chodí. A proto u mě má film respekt, i když mohl být i lepší, ale syrovostí a "tichostí", kterou je natočen dává právě najevo, co si o dané věci myslí. No a závěr? Nikdo by nechtěl být v jeho kůži... ()
Film, který člověku zkazí den. Když nám v páté třídě pouštěli varovná videa o šikaně, celkem jsme se smáli a kopírovali. Tady bych si nic podobného nedovolil. Jakmile si myslíte, že právě spadla poslední kapka, spadne další a ještě větší. Chybící hvězdička je za konec; jako by tvůrci nevěděli, co s tak výborně rozpracovaným materiálem. ()
Po smrti matky sa Alejandra spolu s otcom sťahujú do Mexico City. Nové začiatky zvláda každý po svojom. Otec má čoraz viac a viac starostí s otvorením novej reštaurácie, zatiaľ čo dospievajúca Alex docela rýchlo zapadne do kolektívu súkromného gymnázia. Avšak až do chvíle, keď sa na sieti objaví jej „sextape“ nahrávka. Naivná Alex sa okamžite stáva terčom rôznych vtípkov, ktoré časom prerastú v šikanu a vyústia v tragédiu, ktorej sa rozhodne dalo zabrániť. Postupná eskalácia nechutností, ktorými je Alex vystavená, vzbudzujú v divákovi obrovskú ľútosť, neskôr hnev a zlosť. Všetko sa to deje za prítomnosti statickej kamery, ktorá jednoducho neuhne a sleduje koľko toho ešte divák alias hlavná predstaviteľka dokážu vydržať. Sledujeme smutný stav našej spoločnosti, kde akákoľvek bezpečnosť (vstupné drogové testy na prijatie na gymnázium, prehnaná bezpečnosť v cestovaní) je veľa krát len čistý alibizmus. Neospravedlniteľné zanedbávanie si svojich povinností raz musí naraziť. Takto nastavený školský systém raz jednoducho zlyhá. ()
Filmov o školskej šikane už bolo natočených pomerne veľa. Aj keď hlavná pointa takmer vždy zostáva rovnaká, je zaujímavé sledovať ako jednotliví tvorcovia napísali a následne sfilmovali daný príbeh. Snímok mexického režiséra Michela Franca je ďalším z pohľadov na tému, o ktorej sa v našej spoločnosti stále nerozpráva toľko, koľko by sa malo. Hlavná postava Alexandra (Tessa Ia) prichádza do novej školy, kde sa zdá, že zapadla do kolektívu. Lenže, keď unikne jej erotické video, spolužiaci sa otočia proti nej, začnú ju využívať a psychicky aj fyzicky šikanovať. Veci naberajú rýchly spád a vyvíjajú sa možno iným smerom, než by divák očakával. A hoci koniec môže viacerých prekvapiť, celková dejová línia filmu neponúka výraznejšie momenty, ktoré by sa dali označiť za kvalitné. Príbeh je celkovo pomerne nezaujímavý a pomimo zobrazenej šikany je budovaný na vyobrazení vzťahu Alexandry so svojim otcom (Hernán Mendoza), ktorý je večne zaneprázdnený prácou. Logicky tak nemá na dcéru čas a nemôže sa o ňu poriadne zaujímať. Že by však jedna či druhá časť príbehu diváka výraznejšie oslovila, sa povedať nedá. Vo filme, ktorý sa snaží niečo budovať na emóciách, by v prvom rade mali byť emócie prítomné. Avšak toto je do maximálnej možnej miery prázdne. Divák poriadne nevidí do myslí jednotlivých postáv a ich vývoj takisto nie je na plátne badateľný. Jednotliví protagonisti konajú zvláštne, čo sa odráža na deji, ktorý je v určitých pasážach pomalý, v iných naopak možno až priveľmi rýchly. Z príbehovej línie sa však dá vyťažiť zrejme len veľmi málo, keďže podobný námet sa divákom prezentuje v mnohých iných formách. Hoci na tejto parkete film nežiari, nemožno sa tomu čudovať, keďže žánrovo sa jedná o veľmi malý priestor, na ktorom sa niečo nové vymýšľa len veľmi ťažko. Čím je však snímok odlišný od iných a to, čo je na ňom najviac badateľné, je práca s kamerou. S výnimkou jedného jediného záberu sú všetky ostatné statické, čo vytvára výrazný artový dojem a aspoň z estetickej stránky filmu pridáva trochu navyše. Después de Lucía je inak podpriemerným snímkom, ktorý príbehom výraznejšie nezaujme. Nielenže sa stráca medzi veľkým množstvom iných filmov, ale možno povedať, že sa stráca aj v pomerne malom vymedzenom žánrovom priestore filmov o šikane. Na túto pálčivú tému sa totižto zameriavajú aj podstatne lepšie snímky, než práve tento. V divákovi príbehová ani herecká stránka nezanechá výraznejší dojem, ale čo dozaista zaujme, je už spomínaná kamera. Statická, ale kvalitne odprezentovaná. ()
strhující drama. sedíte, nevíte, jestli máte odejít, aby se vám nezdály hnusné sny, přemýšlíte, co byste udělali vy na jejím místě a zhrozeně koukáte, co bude dál. herecké výkony jsou možná až moc věrohodné, kamera působivá. přestože právě ty směrodatné scény na plátně neuvidíte, víte přesně která bije a hrůzou vám běhá mráz po zádech. řekla bych, že film je pro opravdu psychicky silné nátury. velmi dobrá práce. ()
Después de Lucía, film o šikaně, která se vymkla kontrole. Jako mnoho mexických filmů určených na "vývoz" se tu setkáváme se zpracováním okolností, které jsou celkem univerzální a mohly by se odehrát kdekoliv na světě. V mexických filmech se však často stává, že tyto události dostanou až přemíru dramatické a v závěru tragické zpracování. U tohoto filmu tomu není jinak. Setkáváme se tu s poměrně detailním vyobrazením utrpení a msty, která nám kulturně spíše vzdálená, působí na první pohled odpudivě a nepochopitelně. Na druhý pohled však člověk ocení právě ten jiný úhel pohledu, který současná mexická kinematografie nabízí na univerzální témata známá nám všem. ()
Reklama