Režie:
Jan Jakub KolskiScénář:
Jan Jakub KolskiKamera:
Piotr LenarHudba:
Zygmunt KoniecznyHrají:
Franciszek Pieczka, Grażyna Błęcka-Kolska, Bogusław Linda, Katarzyna Aleksandrowicz, Olgierd Łukaszewicz, Wiesław Cichy, Renata Pałys, Henryk Niebudek (více)Obsahy(1)
Čtvrtý film jednoho z nejvýznamnějších polských režisérů současnosti, Jana Jakuba Kolskiho, je příběhem centralizovaným kolem ústředního hrdiny Janka Vodnáře. Janek žije poklidný venkovský život se svou ženou Veronikou - do doby než zjistí, že disponuje nadpřirozenými schopnostmi. Po tomto objevu se vydává na cestu svérázného lidového léčitele, který umí zahánět nemoci a ovládat živly, především vodu. Janek na chvíli opouští svojí ženu a začíná putovat po okolí a pomáhat lidem. Brzy se k němu připojuje jezdec na motocyklu Harley-Davidson a samozvaný šarlatán Stygma a vytvářejí spolu bizarní dvojici dobráka a podvodníka - ovšem jen do doby než Veronika porodí Jankovi stigmatizované dítě s čertovským ocasem. Janek v tu chvílí ztrácí své schopnosti a ze všech sil se pokouší o poslední zázrak zázraků - vrátit zpět čas… (Letní filmová škola)
(více)Recenze (12)
V Polsku byl od šedesátých let v hudbě velký proud minimalismu – táhlo se to až na Pobaltí a bylo to hodně v kurzu v zemích bývalého Sajuzu – takové ty inscenace starých mýtů, návrat k lidovým baladám. Dělal to třeba Górecki, Kancheli... A ve filmové hudbě Killar a Preisner. V Janciovi je hudba vývar vývarů – něco jako syntetizátory v Princezně ze mlejna. Člověk tomu ještě věří bez textů, ale zpívané vsuvky to posouvají do polohy levné kolovrátkové hudby k televizní pohádce. S tou minimalisticko-redukcionistickou polohou je film v souhlasu i kvůli tempu záběrů: je to s-t-r-a-š-n-ě u-t-a-h-a-n-é!!! Iritující jsou alespoň pro mě intelektualismem čišící quasi-naivistické dialogy typu: „Co to děláš milý Lojzo (Jancio)? Myji ti nohy, milá Lízo (Weronko). A co z toho bude, milý Lojzo? Špinavá voda, milá Lízo. A co ještě (milý Lojzo)? Čisté nohy (milá Lízo). A nic víc (milý Lojzo?) A to je málo (milá Lízo)? – vrrr – úplně vidím, jak pan režisér smolí něco, o čem si myslí, že je poetické. Br. Totéž o herectví sošné a krásné paní Blecké-Kolské. Selku jí člověk prostě ne a neuvěří! Postmoderní podobenství je třeba i Prolomit vlny – i tam jsou kýčovité hudební vložky, quasi-blbé monology, i tam je spiritualita konfrontovaná se svou úpadkovostí, ale tohle je umrněné, neautentické... Ach ti polští katolíci! Podobně fantaskno-spekulativní, krotce humanismem vrtící, šablonovité filmy, točí Martin Šulík. Včetně nádherného obrazu – ta kamera, všudypřítomná jarní zeleň a Pieczka (a celá pasáž "vracení času") – kvůli tomu si to zaslouží ***, jinak dost zklamání-(… ()
Tak tahle náboženská agitka mě opravdu nechytila za srdce. Něco tak příšerně schematického jsem už dlouho neviděla. Nejspíš k pouštění na školách, aby děti získaly to správné ponaučení. Jediné co oceňuji jsou perličky typu odeženu mouchu synovým ocáskem. Nebýt to tak hrozná moralitka a víc hraní si s fantazií, dalo by se na to i dívat. ()
Téměř až pohádkový příběh o Jankovi, který objeví své nadpřirozené schopnosti a vydá se je uplatnit do světa. Doma zanechává svou moudrou a laskavou ženu Verunku, která nemůže otěhotnět. Na cestě potkává lišáckého muže, který ho po zbytek jeho cesty doprovází. Janek prochází proměnou, je čím dál více závislý na lesku majetku a moci. Nakonec se přeci jen vrací domů za Verunkou, která porodila chlapečka s ocáskem. Herci hrající tři hlavní postavy jsou výteční, skvělá je i hudba Zygmunta Konieczného v čele s nejkrásnější něžnou písní s názvem Piosenka. ()
Pôsobivá rozprávková alegória na kolobeh dobra a zla vo svete. Dobrý skutok sa človeku mnohonásobne vyplatí a páchanie zla sa zase raz určite vráti ako bumerang... Páčilo sa mi, ako umne bol príbeh vyskladaný a pretkaný nádhernou poetikou a to na báze prírodných motívov, pričom sa tu nezabudlo ani na humor a menšiu prímes satiry. Ďalšou lahôdkou bola hudba, ktorej sa podarilo dokonale skĺbiť s obrazom a umocniť tak podmanivý zážitok zo sledovania filmu. Skrátka perfektná réžia, J. J. Kolski sa vyzná vo svojom remesle. 85/100 ()
-3* i já si občas troufnu na artový film, abych se taky filmově vzdělával. Ne vždycky však padne na úrodnou půdu a dokážu ho patřičně ocenit jako praví fajnšmekři, stejně jako v tomto případě. Poetiku tohoto díla jsem cítil a prožíval, ale nedokázal jsem jí propadnout.stejně jako její vyznavači. Proto ani tuto lidovou alegorickou "pohádku " pro dospělé s křesťanskými prvky nedokážu doporučit, i když své kouzlo má. A možná na stará kolena se k ní vrátím a nebo zkusím jiný film tohoto význačného polského režiséra a procitnu ;-). [ PŘÍBĚH: 1 /// SMYSL: 1 /// ATMOSFÉRA: 1 /// TEMPO: 0 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 1 /// ART: 2 /// STYL: 2 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Reklama