Obsahy(1)
Filmová adaptace novely Alexandra Grina. Děvčátku Assol, kterému zemřela maminka a žije jenom s otcem, předpoví starý člověk, že si pro ni připluje princ v lodi s nachovými plachtami. Děvče tomu uvěří a stane se terčem posměchu svého okolí. V té době žije daleko šlechtický synek Artur Grey, který čte knihy o námořnících a pirátech... (Mariin)
(více)Recenze (21)
Čekala prince jak ve snech, které se zdají. U okna v dálce se zablesklo štěstí, bílá loď s nachovými plachtami už pluje na moři a kapitán kormidluje svou loď směrem k cíli štěstí. Ranní moře zvolna mění odstíny, mořský vzduch je průzračný a všechno je jako sen, do kterého vcházíš bez zvonění a najednou je vše tak jasné a zřejmé. Konečně vím, co chci, moje láska jsi ty a já... No tak jsem si to trochu obásnil. Takže k příběhu. Pohádkový děj v zářících barvách inspirovaný knížkou ve filmové řeči je leccos literárnímu tvaru dlužen. Nebo zjednodušeně řečeno, něco málo bylo vypuštěno či zkráceno. Co je ovšem nepopiratelné, je výtvarná zručnost po vizuální stránce působivá. Příběh lásky ukrývá mnohem víc, než by se na první pohled mohlo zdát, jak vše nakonec dopadne, to už si musí zhlédnutím zjistit každý sám. Obrazová podoba záběrů moře připomínajíc tvorbu malíře Ajvazovského chutná také skvělé ()
Škoda, že Rusko (SSSR) namísto "světové revoluce" a všelijakých těch ...ismů různých ér a ideologických diverzí nevyváželo raděj více filmové pohádky (potažmo část jiné své nezideologizované filmové produkce) a kulturu jako takovou. Ona pověstná "Ruská duše" se samozřejmě v těch filmech (a umění vůbec) musela projevit a právě ruské pohádky d.m.s.n. vždy vynikaly zvláštní a svébytnou estetikou a pro oddechové celorodinné nahlížení příjemně insitními hereckými kreacemi, náladami a filmařinou vůbec. Takže i Nachové plachty jsou ponejvíce rozkošně hravým podobenstvím (ach ano - i ty výchovné přesahy chudožniky do filmu naimplantovali, ovšem v podobě, která neurazí, nenaštve a není podbízivá) o lásce a naději, formou i obsahem krásný film kupodivu velmi stravitelný i po půlstoletí od dob natočení! . . . Takže čtyři hvězdičky přepoctivé, ba i pět bych dal - hlavně za kameru a dobové vizuální kouzla, i za tu hudbu srdceberoucí, ale přeci jen jsem cítil na více (bohužel!) místech jisté zmatenosti v režii (zjevně vycházející z nepropracovaného scénáře) a následném střihu, z čehož bych s odstupem a pochopením kontextů vinil takové to dobové všeobecné sovětské lajdáctví... Škoda! . . . Ale jinak dlužno uznat - jo, pořád je to krásná pohádka! - - - - - (Poprvé viděno v dobrém rozmaru v mjéždunarodnyj dětskyj děň adínacatovo góda na dvd s původní zvukovou stopou s č. titulky a v originálním formátu obrazu 2.35:1 (nechápu údaj na IMDb 4:3?), hodnocení 23., komentář zde jako pátý - 1.6.2011) ()
Nádherný príbeh o túžbach, snoch a láske v najčistejších podobách. Alexandr Ptuško ma príjemne prekvapuje svojim kúzelným poetickým pohľadom na svet. Je to svet čistý ako sny mladého dievčaťa Assol o svojom vyvolenom, ktorý pre ňu príde na lodi s červenými plachtami, ako jej v detstve sľúbil neznámy starček. Pokiaľ sme v prvej polovici filmu svedkami osudov dievčatka - polosiroty a mladého šľachtica, ktorý sa túži stať námorníkom, v druhej ide príbeh priamočiaro k svojmu rozprávkovému koncu. Ano, možno je to všetko rozprávka, sen, ale je to krásny sen o túžbach a láskach v najčistejších podobách. ()
Všichni lidé mají sny. Tak jsem si zasnil i já... Alexandr Grin, to je romantika nad níž snad krásnější není. Nachové plachty jsem zhltnul na posezení a byl zvědavý, co můžu očekávat od převodu do filmové podoby. Zadařilo se velmi, výtvarná stránka, kamera, lokace, vše je nádherné. A Assol je přesně ta vílí bytost, kterou má být. Malým úpravám se ovšem film nevyhnul, trochu se hraje na revoluční notu, kterou předloha prakticky postrádá. Grin sice byl socialista a na Sibiři si něco odkroutil, ale jeho knihy o politice nejsou ani trochu, zato o oslavě života. Leč i tak nemohu jinak než dát naprosto plné hodnocení. ()
I já patřím mezi lidi, kteří občas sní s otevřenýma očima, ale to moje čekání na prince se už dávno změnilo v Čekání na Godota. Avšak zde jsme v pohádce, a tak měla hezounká dívenka, která vyrostla do neméně půvabné slečny, štěstí, protože si jí (některými přehlížené i vysmívané) zcela náhodně všiml krásný archetyp (široce jsem se o něm rozepisovala v deníčkovém příspěvku o Vojna a mír), zde kapitán pocházející ze šlechtické (hraběcí) rodiny. Vzhledem k tomu, že Lanovoj je tady krásný jako obrázek (vidím tam jistou shodu s úplně mladým Maraisem a s princem Telemachem), a pro námořní dobrodružství mám slabost už od Hornblowera, tak jsem tentokrát úspěšně přežila celkem jednoduchý příběh (no a co, láska Parida a Heleny ho má taky a to nám ji zprostředkoval sám Homér), který má mravní poučení stejné jako Schelingerova Šípková růženka, oproti Vojna a mír ubylo umělecky laděných pohledů do přírody (stromů, racků,...) a na moře (zůstalo jich právě tak akorát), a proto režisérovi odpouštím i to, že nachová barva má identický poměr složky modré a červené... ()
Galerie (4)
Zajímavosti (3)
- Hlavní roli Assol si zahrála Anastasija Vertinskaja, tehdy sedmnáctiletá debutantka – mluví ji ovšem jiná herečka. (ČSFD)
- Režisér Alexandr Ptuško trval na tom, aby sa v jeho filme objavila skutočná loď s purpurovými plachtami, takže bolo zakúpených 2000 metrov hodvábu príslušnej farby. S takto vyzdobenou loďou si splnil prianie aj Vasilij Lanovoj, predstaviteľ Arthura, ktorý s ňou prekvapil svoju manželku i hosťov na Jalte, kde sa film nakrúcal. (classic)
Reklama