Režie:
Harald ReinlScénář:
J. Joachim BartschKamera:
Ernst W. KalinkeHudba:
Peter ThomasHrají:
Joachim Fuchsberger, Karin Dor, Marie France, Carl Lange, Ricardo Rodríguez, Kurt Großkurth, Daniel Martín, Anthony Steffen, Mariano Alcón, Víctor Bayo (více)Obsahy(2)
Bílí bandité spojení s Irokézy vyvraždili kmen Mohykánů a zabili také náčelníka Čingačkůka. Jeho syn Unkas slibuje pomstu. Se svým bílým bratrem Sokolím okem pomáhají vojákům pod plukovníkem Munroem, bránícím se v pevnosti banditům, kteří se chtějí zmocnit vojenské pokladny. Do pevnosti se chce dostat kolona vedená majorem Heywardem, který má také ochraňovat Munroovy dcery, Alici a Koru. Jako falešný posel a průvodce kolony vystupuje lstivý indián Magua, který ji vláká do pasti a nakonec unáší Koru jako rukojmí... (Mariin)
(více)Recenze (15)
Pan Reinl vykrádá sám sebe, takže občas našinec neví, zda náhodou nekouká na Poklad v Stříbrném jezeře či první díl Vinnetoua. Ale ne, Unkas není takovej štramák jako Vinnetou a J. Fuchsberger má do Lexe Barkera taky daleko. To jsou taky, ve srovnání s předřečenými filmovými máyovkami, ty největší slabiny filmu. Jinak je to (na svou dobu) svižná dobrodružná podívaná, která má ovšem s avizovanou předlohou pramálo společného a která s historickými reáliemi nakládá velice volně a svévolně. Ale "božské" Karin to zase zatraceně sluší! ()
Film se natáčel v jižní oblasti kouzelné Andalusie (Almeria), kde se tuším natočilo určitě více westernů, a část také v atelierech Berlína tehdejšího Západního Německa. Byť režisér Harald Reinl posunul dobu a změnil britské vojáky v červených kabátech za modré oblečení vojáků USA cca o sto let později, no tak výsledek není úplně špatný. Na druhé straně děj tohohle filmu se vymyká mým utkvělým představám Cooperových románů s vážnějším nádechem. Spíše kostra příběhu trochu kopíruje film Poklad na Stříbrném jezeře, protože jde o zlato. A namísto statečného Vinnetoua a jeho neméně zdatného bílého bratra Old Shatterhanda nastupují Unkas a Sokolí Oko. I když žel v ději Poslední mohykána už není ta síla těch z nejlepších mayovek. Pro úplnost budiž podotknuto, že duch románů Karla Maye byl asi přeci jenom Reinlovi bližší než klasická americká dobrodružná literatura, respektive indiánky od spisovatele Jamese Fenimora Coopera. Osobně si také myslím, že styl jeho filmové práce se více hodil vyloženě k Mayovým románům. Možná si to také třeba režisér zřejmě sám uvědomil a už žádný film od tohoto amerického spisovatele nenatočil. Nakonec zcela jednoduše, film není bez kazů, ale asi uspokojí určitě valnou část příznivců starších filmů dobrodružného žánru. ()
Vzhledem k tomu, že Harald Reinl je slušný machr na indiánky, nechala jsem se ukecat. Tak předně nečekejte děj, na jaký jste zvyklý, včetně časového posunu. I tak to byl film velmi slušný, se spoustou akce, cválajících koní, Mohykánem skutečně indiánského vzhledu se slušnou figurou, Sokolím okem vzhledu bisexuála, hubaté Karin Dor a vůbec všechno mělo být, tak jak v pravé indiánce být má, tedy kromě velmi rušivé hudby, kde dechové nástroje přehlušily totálně všechno a vypadalo to spíše na boření hradeb Jericha než vojenské pevnosti. A to šla hvězda dolů, bohužel. ()
Co dělaly ty uniformy americké armády v době těsně za půlkou osmnáctého století? Vždyť to byli Angličané a kabáty měli červené ... A kde byli Francouzi? Aha ty nám nahradila ta skupina banditů. (wink) Takže vážení tvůrci filmu, když se budu chtít podívat na Mayovku, podívám se na Vinetoua nebo Poklad na stříbrném jezeře! Když budu chtít vidět western podívám se na Tenkrát na západě! Ale když chci vidět adaptaci románu Jamese Fenimora Coopera, tak chci vidět ji a ne nějaký hybrid dvou předchozích! A proč ty tři hvězdy? Když jsem zapomněla, že jsem chtěla vidět adaptaci oblíbené knihy z mládí a spokojila se s tím, že vidím Coru s Unkasem a Alici s mjr. Heywardem, tak se na to jinak dalo slušně koukat a rozhodně to nebyla sr... ;-) ()
Reinlova klasická filmová mayovka z 19. století našroubovaná na knižní předlohu odehrávající se v 18. století v Americe před americkou válkou o nezávislost. Od klasických mayovek se pak rovněž odklání svým vcelku překotným způsobem vyprávění. Na škodu to výrazně není, zejména příznivci akčních jednohubek si přijdou na své, protože akcí a přestřelkami tu Reinl rozhodně nešetří a pořád se něco děje. Karin Dor je pak velkou ozdobou celého filmu, byť prostoru se jí zase tolik nedostává, Trochu zklamáním jsou dost nevýrazné ústřední postavy Unkase a Sokolího oka, ale vše se v dobré obrátí špatným koncem. Tři šípy do hrudi... ()
Reklama