Režie:
Chan-hong ParkScénář:
Ji-woo KimKamera:
Seong ParkHudba:
Hyeong-seok KimHrají:
Ye-jin Son, Nam-gil Kim, Seok-jin Ha, Bo-ra Nam, Si-eon Lee, Honey Lee, In-gi Jeong, Jeong-gil Lee, Won-joong Jeong, Won-sang Park, Soo-hyeok Lee (více)Epizody(20)
-
Episode 1 (E01)
-
Episode 2 (E02)
-
Episode 3 (E03)
-
Episode 4 (E04)
-
Episode 5 (E05)
-
Episode 6 (E06)
-
Episode 7 (E07)
-
Episode 8 (E08)
-
Episode 9 (E09)
-
Episode 10 (E10)
-
Episode 11 (E11)
-
Episode 12 (E12)
-
Episode 13 (E13)
-
Episode 14 (E14)
-
Episode 15 (E15)
-
Episode 16 (E16)
-
Episode 17 (E17)
-
Episode 18 (E18)
-
Episode 19 (E19)
-
Episode 20 (E20)
Obsahy(1)
Han I-soo se musí rozhodnout mezi dvěma protichůdnými city - touhou po pomstě a láskou. Se svou přítelkyní Jo Hae-woo se zná od dětství a jejich láska časem neztrácí nic na své síle. Jenže ve chvíli, kdy vinou dívčiny rodiny přijde o svého otce, se mu převrátí život naruby. Změní svou identitu i vzhled a chce se pomstít. Ale dokáže to tváří v tvář své milované? (ainny)
(více)Recenze (12)
Chtěl jsem dát tři. A pak jsem se rozhodl, že nebudu jak kokot pořád hodnotit podle mých oblíbených herců a jejich výkonů, ale taky jednou podle celku... Tak teda: Je to dlouhý. Hrozně moc dlouhý. Strašně moc dlouhý! (To jsem sice věděl, už než jsem si pustil první díl, že dvacet epizod prostě bude moc, ale pořád jsem doufal, že to bude stát za to!). Někdy při patnáctém dílu už by toho bylo dost a už by se mohlo končit. Vlastně už někdy od té chvíle, kdy všichni vědí, že Kim Joon je pohřešovaný, tatrou rozdrcený chudák Yi Soo, a už je to jen taková habaďůra, kterou někdo mermomocí natáhnul jako šňůru na prádlo, aby jako plnila svůj účel, jenže když stejně perete jen jedny spoďáry, tak vám je ten zbývající kus úplně k ničemu. Začátek je solidní a člověk se těší i na nějakou tu skoro detektívku nebo tak něco. Když se ztracenej synek vrátí domů a začne dělat rodeo, taky pořád dobrý. Ale pak už je to prostě jen dlouhý a nic moc z toho nedává smysl a všechno se hatí (a to je dobrý, alespoň se pořád něco děje) a vona ho miluje a von ji taky ale stejně jim to k ničemu není, a pořád je někdo unesenej a přejetej a zamordovanej (a to pořád zní dobře, akorát už je to potom jen pořád dokola). No a úplným vrcholem je poslední díl. Považte, máme dvacet dílů. Tak co takhle jednou udělat konec pořádně a nenarvat ho do pěti minut? Zase ne... Ok. Jak už to tak bývá při korejských doramíčkách, vezmeme tři minuty, najebeme tam nějak tak závěr,a že nedává nic smysl, nic není dořešené a vyřešené nevadí, hlavně, že tam stihneme narvat kupu scén k ničemu a o ničem. Charaktery nechame pochcipat nebo rozpustit se v nevysvetlitelnosti scenare. Happy end jsem zrovna nečekal, tak mě to nijak nesebralo, ono to vlastně bylo nejlepší řešení. Ale fakt bych se rád dozvěděl, co se dělo ještě kousek potom. Dvacet epizod řešíme, co s dědkem a nakonec... nakonec nic. A všichni měli zajebané životy, až dokud neumřeli. (Za toho SooHyuka bych dal i tři! Ale za ten poslední díl prostě nemůžu!) ()
Váhám jestli jít na maximum nebo ne. Ale asi spíš jo. Mám slabost pro příběhy, které píše Kim Jee-woo a ani tentokrát mě její ponurý příběh lásky, zrady a temné minulosti nezklamal. Yi-soo hledá pravdu i za cenu vlastní bolesti a nevzdá se hledání ani když ví, že tím ubližuje lidem, které má rád. Obsazení seriálu bylo skvostné - od představitelů hlavních rolí až po ty úplně nejmenší. Mělo tradičně dobrý soundtrack, který nebyl přeplácaný písničkami, ale těch pár co tam bylo, přesně zapadalo do nálady. A pak měl tenhle seriál ještě jednu výjimečnou věc. A tou byla kamera. Ta byla naprosto famózní. Takové využívání hry světla a stínů, záběrů přes zlom skleněných tabulí, odrazů v lesklých plochách, nebo souběžného sledování dvou postav, jsem už dlouho neviděla. Vizuální pojetí díla mě naprosto uchvátilo a právě pro něj musím hodnotit tak, jak hodnotím. ()
Och, och, och... už na začiatku mi Orfeov obraz prezradil, že tento príbeh nebude mať šťastný koniec. Kto si to uvedomil v prvých dieloch, nemohol byť nakoniec sklamaný a čakať niečo iné. U mňa zabralo takmer všetko. Scenár, réžia, kamera, strih, soundrack a jedinečné herecké obsadenie. Príbeh nemal jediné nudné miesto, pravda sa skrývala a odhaľovala, aby sa nasledne znova prekrútila a vyčkávala. Keby to skončilo happy endom, asi by som ubrala na hodnotení. Jediná vec, ktorá mi kazila celkový dojem je postava prokurátorky, ktorá celý čas chodí v minisukni alebo v šortkách. Really? (Inak, Son Ye-jin v tejto dráme akoby nebola sama sebou. Ten jej neprítomný výraz, po-ma-lá artikulácia a pohyby, akoby bola námesačná, ma celkom štvali.) ()
Chtěl jsem dát plný počet, jenže pak přišel konec... Většina seriálu je opravdu kvalitní, obzvláště herecké výkony hlavních i vedlejších postav (vždyť tam taky hraje vždy božská Ye-jin Son). Napětí pracuje a příběh má co nabídnout. Bohužel mi scénáristé připravili nepěkné překvapení v podobě posledního dílu. Asi si řekli: "Proč bychom dělali dlouhý a propracovaný konec, když vše můžeme nacpat do posledních 5 minut." To jsme vážně sledovali všech těch 20 dílů seriálu, kdy se hlavní hrdina snaží dokázat pravdu a pomstít se, jen proto, aby ho na konec, když už to vypadá, že vše dopadne dobře, odpráskl někdo, kdo se do té doby na obrazovce téměř neukázal? I zbytek zakončení je podivně prostříhaný a působí na mě, jakoby vynechali skoro všechny důležité scény. Celkově působí konec neuceleným dojmem a absolutně shazuje vše, co jsem do té doby viděl. "Jaký to mělo vše smysl?" musím se ptát sám sebe. Předchozích 19 a půl dílo však bylo dobrých a tak Sharkovi, i přes opravdu neuspokojivý konec, dávám 80%. ()
Žraloka bych přirovnala k polévce, která je sice uvařená z těch nejkvalitnějších ingrediencí, ale chybí jí sůl. Herecké obsazení je vynikající, scénář promyšlený a kamera jedna z nejlepších, co jsem kdy viděla. Líbily se mi také detailně propracované interiéry, na kterých si někdo vyloženě vyhrál. Kombinace nádherné hudby a smyslných dialogů mi občas přivodila až mráz na zádech. Přesto jsem od toho čekala tak nějak víc... ()
Reklama