Režie:
Taru MäkeläScénář:
Raija TalvioKamera:
Jouko SeppäläHudba:
Stein Berge SvendsenHrají:
Kati Outinen, Miroslav Etzler, Elena Leeve, Kryštof Hádek, Esko Salminen, Laura Birn, Vesa Vierikko, Tommi Korpela, Denny Ratajský, Petr Stach, Jan Budař (více)Obsahy(1)
Romantická komedie odehrávající se na pozadí studené války. Elsa, modistka středního věku a jasnovidkyně má svůj život naprosto pod kontrolou – dokud ovšem muž, kterého kdysi milovala a ztratila, neprojde dveřmi jejího obchodu s klobouky. Jsme v Helsinkách roku 1962. Jan, český jazzový hudebník, je ve městě kvůli vystoupení na „Mezinárodním festivalu mládeže a studentstva". Po více než dvě desetiletí Elsa věřila, že tento muž je mrtvý... Zpočátku si chce Elsa od Jana udržet odstup. A zejména od festivalu, který je pro ni jen dalším pokusem světových komunistů vymýt mozek dobrým, důvěřivým občanům západních zemí jako je Finsko. Jan však je vytrvalý, přesvědčivý a okouzlující. Když Elsa nakonec překoná svůj strach z lásky a závazků, uvědomí si, že pokud spolu chtějí strávit více než jen sedm dní festivalu, existuje jen jedno řešení... (Bontonfilm)
(více)Videa (7)
Recenze (73)
Čert vem v zájmu vtipu zjednodušující tendenčnost, jako nenáročná hřebejkovina plná východňanů v neokoukaném prostředí je to příjemná podívaná. Nenáročné, nepamětihodné, možná i trochu moc dlouhé, ale i díky uchu lahodící jazzové hudbě a finštině prostě od začátku do konce příjemné. A s tak povedenou tečkou, jako byla závěrečná plavba za svobodou se ze sálu nedalo odcházet ve špatné náladě. ()
Romantická komedie odehrávající se ve Finsku v roce 1962, kde SSSR pořádala jako nástroj své propagandy v kapitalistické zemi nějaký kulturní festival , kterého se účastnili i čechoslováci v jazzové kapele. Téma celkem zajímavé, atmosféra filmu taková pohodová ( severská filmařina stylem Na akci času dost ). Je to více finský film než český , ale s českými herci. Západní pohled na východní blok je trochu přikrášlený ( že nešlo odeslat žádný dopis na západ apod. ) ale celkem fajn film. ()
Upřímně řečeno, nahrál jsem si tenhle kousek tak trochu omylem, ale přesto jsem ho zkoukl, protože jsem viděl příležitost seznámit se se zástupcem české kinematografie, které dlouhodobě nevěřím a spíš se jí vyhýbám. Láska, soudruhu potvrdila všechny stereotypy, které jsem si na základě zkušeností k české produkci vytvořil. Nízký rozpočet, plochý scénář, který by slušel maximálně tak malému neambicióznímu televiznímu snímku. Plakátová historka o tom, jak komunistický synek z prominentní rodiny díky lásce prohlédl a dal vale kariéře v totalitním Československu. Prakticky všechno je mělké, nedotažené a provinční. Z celého filmu mě zaujala jen dvojice mladých finských hereček, ve které prim hrála blonďatá Laura Birn, scéna, kde Jan Budař zdařile paroduje zapálený ideologický projev sovětského mládežníka, a motiv pozdějšího atentátníka na amerického prezidenta Kennedyho coby účastníka festivalu a nápadníka jedné z hrdinek snímku. Jinak netvrdím, že by to celé nemohlo fungovat, ale muselo by se mnohem víc zapracovat na scénáři, dialozích i vtipných pointách komicky laděných scén. Celkový dojem: 35 %. ()
Jako rozený lingvista, který umí švédsky stejně dobře jako dánsky, jsem si tento snímek pustil ve finštině a skvěle jsem se bavil skoro hodinu. Pak jsem se zbaběle obrátil o pomoc k titulkům a naštěstí se to moc nezhoršilo. Jen ten jazzík skupiny Zmrzlina mohl být o něco svižnější, aby stačil tempu poměrně zábavného útěku z budovatelství do zimy. ()
Mohl to být dobrý film. Možná to i dobrý film je, a já to akorát nepoznala. Kati Outinen hrála moc hezky, Etzler hrál moc hezky, Hádek mne bavil moc, ačkoliv mezi jeho fanoušky nepatřím. Ale někde se stala chyba. Prostě to bylo takové mdlé. Co mi vadilo hodně bylo spojení právě Outinen a Etzlera, protože jsem jim tu lásku nemohla uvěřit. Spolu vypadali jako matka se synem. Škoda. ()
Galerie (16)
Zajímavosti (7)
- Když v závěru filmu Elsa (Kati Outinen) větší z ruky prezidentovi, sdělí mu i dvě budoucí věci, které prezident považuje za nesmysly - osamostatnění Estonska, jeho vstup do NATO a vítězství Finska v hudební soutěži Eurovize. Obojí se nakonec vyplnilo. Estonsko získalo nezávislost v r. 1991 po rozpadu Sovětského svazu, do NATO vstoupilo v r. 2004. Finsko vyhrálo Eurovizi v r. 2006, když zvítězila kapela Lordi s písní "Hard Rock Hallelujah". (Foxhound#1)
- Název české kapely Zmrzlina byl vybrán na základě vztahu češtiny k finštině - ve finštině je (na rozdíl od češtiny) jen velmi málo souhlásek, a proto je pro Finy slovo „zmrzlina“ jazykolam. (Facillitant)
Reklama