Režie:
Diederik EbbingeScénář:
Diederik EbbingeKamera:
Dennis WielaertHrají:
Ton Kas, René van 't Hof, Porgy Franssen, Ariane Schluter, Elise Schaap, Alex Klaasen, Sieger Sloot, Michel Sluysmans, Helmert Woudenberg, Renske de Greef (více)Obsahy(1)
Vdovec Fred tráví únavný, osamělý život v nábožensky založené holandské vesničce. Součástí jeho přísného režimu je večeře každý den přesně v šest a kostel každou neděli. Když se v jeho životě znenadání objeví potulný, duševně zaostalý bezdomovec Theo, Fredův stereotypní život se obrátí vzhůru nohama. Vezme cizince k sobě, nabídne mu přístřeší i jídlo a naučí ho dobrým mravům. Se svým novým společníkem Fred znovu zažívá radost ze života. Když se však vesnicí začnou šířit ohavné drby, Fred propadne panice. Suchá tragikomedie zabývající se tématem osamělosti a osvobození přináší uspokojivě dojemný závěr, čímž si získala srdce diváků nejen v rodném Holandsku, ale také na mnoha světových festivalech. (Febiofest)
(více)Videa (1)
Recenze (5)
Dva holandští jůheláci se narodili jeden pro druhého – první z nich chodí a běhá jak Mr. Bean a tváří se stejně beznadějně jako Rath ve vazbě. Stará se zároveň o druhého mimoňka, kterého (si) jednoho krásného dne najde na ulici a který ani neví, zda je člověk, nebo spíše koza... Celé je to mile bláznivé, všechna minipřekvápka/minidovysvětlovátka přijdou až v posledních deseti minutách, takové kapesní filmové „usměvátko“... Neúplné čtyři... ()
Plná palba čistě subjektivně za to, jak mě režisér v závěru dostal - nejen prokázal soustředěnou cílevědomost, ale ještě mi dokázal, že sám mám podobné předsudky jako hrdinovo okolí, jestliže jsem většinu filmu trnul, že hlavní hrdina snad zneužije někoho, kdo vypadá jako mentálně zaostalej, či ten snad má zoofilní sklony a zda je vůbec vhodné, aby tihle dva chodili bavit děti. Nemůžu ubrat hodnocení tím spíš, že to celé byla nejen cesta hlavního hrdiny, jak se oprostit od náboženského fundamentalismu a smířit se se synovou homosexualitou, ale i jak vytrvat v pomoci člověku v nouzi a rozdávat skutečnou radost. Jako bonus Klaasenovo podání This Is My Life nejen výborné, ale i skvěle sestříhané. // 88% ()
Natočeno tak citlivě, že někdy srdce usedá. Profil čiré osamělosti, která hledá útěchu u svého bližního, je zde pedantický a neustále se snažící vycvičit z lidské bytosti svého domácího mazlíčka. Občas ale skrze slupku bohabojného suchara pronikne něco neobyčejně lidského. Občas absurdního, ale přesto lidského. Snímek o samotě, o chorobné pokoře k Bohu a lásce. ()
Matterhorn patří mezi ty osobité snímky, které nelze doporučit každému a kde se vůbec nebudu divit sinusoidovému hodnocení. Nejedná se totiž o zcela běžný film, ale o velmi absurdní, zvláštní, zajímavý a ve všech směrech neobvyklý debut. Je o osamělosti duše, o ztrátách, smutku, nepochopení, ale i o lásce a v konečné fázi pro Freda svým způsobem i o osvobození z jednoho svého unáhleného životního rozhodnutí. Přestože má být komediálně laděný, tak těch prvků jsem tam postřehla minimálně a stejně byly vždy se smutným podtónem. Přitom je emocionálně mnohovrstevný a já jsem postupně dostávala odpověď na spoustu mých zprvu nechápajících otázek. I když bych Theovu postavu v mnoha směrech trochu umírnila, tak to byl celkově určitě zajímavý počin, který vás rozhodně nenechá úplně v klidu. ***/**** ()
FebioFest 2014 ()
Galerie (11)
Photo © Cinéart
![Matterhorn - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/155/158155125_9b8e5b.jpg)
Reklama