Obsahy(1)
Na hřbetě „Bestie", nákladního vlaku smrti, se odehrává dramatická cesta adolescentů Juana, Sáry a Chauka, prchajících do USA za svým „zlatým snem". Koleje ale vedou lidskou džunglí, v níž si na ně brousí zuby kriminální gangy, zkorumpovaní úředníci a armáda... (MFF Karlovy Vary)
Videa (1)
Recenze (15)
Ďalší zo snov o americkom sne, ktorý sa zmenil skôr na nočnú moru, v mnohých prípadoch ešte skôr ako sa vôbec sen mohol začať. Celé to pôsobilo dosť realisticky, no najmä depresívne. Takto snívať o lepšom živote a napokon sa k nemu ani nedostať, tak to je naozaj smutné. Po dejovej stránke často dosť nevyvážené a často statické, ale aspoň tých zlomov tam bolo viacero. Mne osobne bolo najviac ľúto v okamihu, keď Sara "zmizla". Taká škoda, že na jej ďalší osud sa už príbeh nezameral a všetko sa to koncentrovalo napokon na Juana a Chauka. Mňa by veru dosť zaujímalo čo bolo ďalej so Sarou. To ma mrzí asi na celom spracovaní príbehu najviac... ()
Vieme ako dopadol Juan, a aj Chauk, a bohvie ako dopadla Sára. Všetky tie facky od života brali tie deti bez najmenšieho zaváhania, zašomrania, sťažovania. Celá táto road movie nemala v sebe ani štipku optimizmu a nádeje. Pôsobilo to veľmi skutočne, a tie posledné zábery v tej fabrike ... fakt sila. Z blata do zlatej klietky, pardon do kaluže. ()
Kultivované a nepodbízivé, nicméně zdaleka ne nezaujaté, tvrdé a oproštěné od melodramatu (nadbytečný motiv sněhu, lyrické záběry z vlaku, nadužívání jímavé hudby, nenápadná adorace pospolité komunity běženců). Spíš to připomíná šikovně natočený kompilát několika podobně laděných snímků. Nikdy to ale nemá takovou intenzitu a syrovost, aby to diváka vyškoleného úspornými středoamerickými snímky kouslo příliš hluboko. Quemada-Diez je každopádně šikovný filmař a jeho debut sympaticky připomene Fukunagovo Sin Nombre. V porovnání s ním tu sice chybí uměle budovaná příběhová linie, ale Zlatá klec se dotýká velmi podobného humanistického étosu. ()
Takové hodně hodně roztahané. Navíc jsem film s podobným tématem už viděl a byl takový svižnější. Jenom si sakra nemůžu vzpomenout jak se to jmenovalo. Každý režisér by měl mít vedle sebe někoho kdo mu bude vyhazovat z filmů nesmysly a zkracovat záběry. Občas mám u takových filmů pocit, že se autor málo hádal se střihačem. ()
Vynikající "road movie". Syrová, bez amerických cingrlátek, bez líbivých záběrů, nevedoucí za ruku a neříkající nám, jak se máme cítit a jak film vnímat (i když žádná velká intelektuálština to pravda - naštěstí - není). Během filmu jsem si mockrát říkala, jaké to mám štěstí, že jsem se narodila tam, kde jsem se narodila. Ostatně, to, v čem žijeme, jaké to je, jaké jsou naše sny a jaká je realita, když sny proměníme ve skutečnost, zda-li jsou naše očekávání splněné, to je otázka, která navíc zůstává viset v pozadí. ()
Reklama