Obsahy(1)
Po snímku Restaurátor, s nímž zvítězil na MFF KV 2011, přichází izraelský tvůrce s mistrně napsaným i režírovaným příběhem generála ověšeného řadou vyznamenání, který před lety učinil osudovou chybu – s arogancí sobě vlastní vyměnil své místo v nebi za talíř jídla. Madmonyho téma – vztah otce a syna – se tentokrát odehrává v rozpětí čtyř dekád pohnutých dějin izraelského státu. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (10)
Místo v nebi je výborný film, když to tak vezmu. Celé citlivé téma, spousta narážek, režisérova práce nebo herci. Ale nějak mě to minulo a tolik nezaujalo a mrzí mě to, protože tomu nemám co vytknout. Snad se na to někdy podívám znova. ()
Křišťálový glóbus - výběr ()
Madmoni má zjevně slabost pro zobrazování vztahu otce se synem, jelikož toto téma použil jak v Restaurátorovi, kterého jsem si před dvěma lety na festivalu okamžitě zamilovala, tak v Místě v nebi. Rozdíly se tu nicméně najdou. Zatímco Restaurátor byl oproštěn od politického a náboženského kontextu a zaměřil se na relativně krátké časové období v životě jednoho muže, Místo v nebi zobrazuje desítky let skrz postupně stárnoucího Alona Aboutboula v roli vojáka, který to v armádě dotáhl až na nejvyšší příčky. Oba filmy mají hezké momenty, jako celek mi je však Restaurátor asi o něco bližší. Působí totiž přece jen o něco uceleněji. ()
Izraelské drama o komplikovaném vztahu otce a syna je bravurně natočené a napsané, herecké výkony skvělé a téměř mystický příběh o životní pouti silné, avšak arogantní osobnosti hlavního hrdiny, a jeho zcela odlišného pobožného synka je plný emotivních scén. Tempo občas kolísá, ale zase se možná dozvíte něco nového o nepříliš známé kultuře ortodoxních židů ()
Madmoni se opět rozhodl pitvat vztah mezi otcem a synem. Dle mého se mu to zde podařilo dokonale, neboť nejlepší devízou celého filmu je právě herecký výkon ústřední dvojky. Kromě toho mě také potěšily střípky izraelské kultury a historie a retrospektivní narace, kterou jsem u moderního filmu už dlouho neviděl. Něco mi zde ale přesto chybí. 8/10 [KVIFF 2013] ()
Z anotace jsem očekával poetický snímek s magicko-realistickou atmosférou, místo toho je Místo v nebi poměrně tradičním vztahovým dramatem s až hříšně neprokreslenými postavami. Na škodu je přílišné časové rozpětí, které nedává situacím a konfliktům příliš prostoru, rozmělňuje je mezi další motivy a místo intimního dramatu vzniká poměrně nekonzistentní propojení velkých dějin se soukromým osudem otce a syna. I když je snaha o nedořečenost a evokaci sympatická, vzhledem k hrubému načrtnutí postav zbavených hlubšího prožitku jen rozšiřuje zeď stavící se mezi diváka osudy hlavních hrdinů. Film tak ve mě vyvolával spíše chladnou lhostejnost, i když řada momentů působí jako emotivní nálož a z plátna neustále sálá až osudová atmosféra. Proto mě ani narativní rámec předčasně prozrazující vyvrcholení příběhu, které má být teprve pochopeno a znovu důsledně prožito, nedokázal přesvědčit a působil spíše jako prázdná manýra. ()
Jsem jediná, komu otcovsko-synovská linka přijde podřadná? Alon Aboutboul si tam konvertuje, jak se mu to zrovna hodí, a vyhandluje svoje tzv. místo v nebi za misku s lečem! To není zrovna běžná židovská praktika. Bah! ()
Úsměvný námět v drsném prostředí rodícího se Izraele. Vztah generála se synem, ženou a jednotkou je přesvědčivě vytvořen a na pozadí poměrně jasného příběhu se rodí mnoho subtilních otázek, ať už morálních anebo reálných. ()
Další karlovarské setkání s výborným Madmonim, tentokrát s jeho novým filmem Místo v nebi. Režisér a scénárista v jedné osobě popisuje složitý vztah až příliš hrdého a chlapáckého otce a vytouženého syna na pozadí bouřlivého vývoje Izraele. Madmoni vypráví vroucně, s citem; navíc vše umocňuje výborná kamera a hlavně skvělé herecké výkony v čele s Michaelem Alonim. Silné čtyři hvězdičky. ()
Videno na 48. IFFKV -Silne drama castecne o vztahu otce se synem, ale z vetsi miry sledujeme serii prazvlastnich otcovskych zivotnich pochybeni, ktera nevyhnutelne vedou k pocitu, ze misto v nebi prepustil spravne. Rezijnim pocinem Madmoni potvrzuje svoje predchozi oceneni, tedy filmove parada, ale na dalsi cenu z Varu si nejsem jist. Izraelska kinematografie je pro mne zajimavou alternativou ke snimkum z arabskych zemi, ktere take poukazuji na zajimava temata, dotykajici se i bezneho evropana,lec prave izraelska "optika" je mi o fous blizsi... rozhodne zaujalo ()
Reklama