Režie:
Ragnar BragasonScénář:
Ragnar BragasonKamera:
August JakobssonHudba:
Pétur Þór BenediktssonHrají:
Thora Bjorg Helga, Ingvar Sigurðsson, Sveinn Ólafur Gunnarsson, Halldóra Geirharðsdóttir, Pétur Einarsson, Sigrún Edda Björnsdóttir, Diljá Valsdóttir (více)Obsahy(1)
Hera se narodila na islandském venkově. Do jejího bezstarostného mládí však brzy zasáhne tragická smrt staršího bratra, kterou si klade za vinu. Svůj smutek utápí v metalové hudbě a sní o kariéře rockové hvězdy. Příběh dojemného komediálního dramatu začíná v roce 1970, kdy se narodila nejen hlavní hrdinka Hera Karlsdottirová, ale i heavy metalová hudba! Právě tehdy totiž vyšla první deska skupiny Black Sabbath, která to celé odstartovala. Poté, co stráví radostné a bezstarostné dětství na islandské farmě, se Hera stane svědkem tragické nehody, při níž zahyne její bratr, velký fanoušek metalu. Zatímco se Heřiny rodiče pokoušejí uniknout vlastnímu pocitu viny i zármutku, dívka se noří hlouběji do světa heavy metalu, který objeví v nedotčeném pokoji mrtvého bratra. Převezme bratrovu image a v hudbě i svých snech hledá nejen útěchu a útočiště, ale také způsob, jak vyjádřit nejniternější emoce. (Cinemax)
(více)Videa (1)
Recenze (87)
Mohl bych tu jako obvykle psát o tom, jak dobře ve filmu hrají herci, jak dobrá je tam hudba atd., ale tenhle film je jeden z těch, kteří si zaslouží něco víc. Postava Hery není dokonalá, ale to ve skutečnosti není nikdo. Její postava se během celého filmu vyvíjí a sledovat to je prostě skvělé. V jejím životě se bohužel stala jedna tragická událost, která jí hodně silně zasáhla. Postupně se s tou tragédií ale začne vyrovnávat a to za doprovodu metalové a rockové hudby. Její okolí v tom samozřejmě také hraje velkou roli a Heru dostává do všelijakých situací. Lepší film o "metalové cestě" se snad ani natočit nedal! Film působí drsným způsobem realisticky a Heru pochopitelně neukazuje jen jako nějakou drsnou metalistku, ale taky jako citlivého člověka, který se tak drsně snaží vypadat jen navenek. Musí řešit různé situace, které mohou značně ovlivnit její život. Prostředí ve kterém se film odehrává do děje krásně pasuje a to samé platí i o tom, že se většina filmu odehrává na začátku devadesátých let. Tady a i v reálném životě platí jedna věta, kterou mi jednou řekla pravá metalistka: "Každý metalista má svůj vlastní příběh". Každý kdo metal poslouchá se k němu nějak musel dostat. Každému se můžou líbit jiné styly metalu a jiné skupiny. Na metalu mi přijde možná nejlepší právě to, že má mnoho podob a mnoho stránek. K filmu už toho víc nemám, tak tu nebudu dál filozofovat. Snad jen nakonec řeknu, že filmu dávám pochopitelně pět hvězdiček! ()
Príbeh zo života jednej obyčajnej rodiny, kde všetci mali v srdci veľkú bolesť. Here som tak nejak nevedela prísť na chuť, naopak rodičia veľkí sympaťáci. Akonáhle sa veci dali do pohybu, začalo ma to aj viac baviť, no a keď sa tam objavili tí traja mladíci a rozbalili to spolu s Herou na tej dedinskej oslave, to bola iná sila. Film zvláštny, ale niektoré scény vo filme boli naozaj fantastické, úplný záver výborný. ()
Výborný snímek z nehostinných a mrazivých Islandských plání. I když samotnému metalu se zde nedostane až tolik prostoru, jak jsem myslela, tento žánr nás provází celým snímkem a můžeme v něm zaslechnout několik opravdových pecek. Já si tu svou našla v Megadethu - Symphony of Destruction. Þorbjörg Helga Þorgilsdóttir svou roli zvládla skvěle. Měla jsem dojem, jakoby v průběhu děje zkrásněla:) Ze začátku mi připadala zajímavá, asi uprostřed jsem si říkala, že je moc hezká a nakonec mi připadala moc krásná. Scéna, kde nahrává kdesi ve skladišti svou skladbu, je fakt síla. Hlavně to ze sebe všechno vyřvat, to často pomůže nejvíce. Příběh Hery je trochu podobný mému. Také jsem měla bratra, který miloval metal, byl to ten nejlepší bratr na světě. A zůstalo po něm tolik triček, cédéček a vzpomínek... Vlastní rukou to udělal a já si budu stále vyčítat, jestli jsem to tehdy mohla nějak zastavit, pomoct mu. Ale asi jsem byla příliš malá na to, abych vůbec tušila, nebo věděla, co se děje. A také díky němu jsem začala postupně tíhnout k tomuto žánru a spoustě podžánrů. Island bude svou kinematografií vždy velmi specifický a temný. A to mi vyhovuje. ()
Metal zachraňuje duše před ztracením, já to říkám pořád. Film má sice trochu pomalejší tempo, ale emočně je vystavěn naprosto přesvědčivě a to i díky citlivě použité hudbě (a to nejen té metalové). Pro mě byl pocit z filmu ještě mocnější, páč jsem dva dny před shlédnutím viděl na festu parádní kapelku The Vintage Caravan a pak si pustil tohle, kde hned v první scéně kombajn skalpuje jejího zpěváka/kytaristu :D ()
Malá Hera vzhlížela ke svému bratrovi jako k vlasatému rockovému bohu, který se osvobodil jinak, než by býval chtěl. Velká Hera shledala metal prostorem, kde jejich sourozenectví a spojenectví mohlo pokračovat a kde jí a s ním bylo fajn a když je v něčem fajn, tak se z cesty stane cíl a Hera to chtěla za sebe i za bratra někam povýšit. Neučesaně, nelíbivě, ale joooooaaaauuuííí. ()
Galerie (22)
Zajímavosti (5)
- Typické gesto mezi metalovou kulturou, které Hera (Thora Bjorg Helga) ve filmu používá, tzv. "paroháč", proslavil ve světe zpěvák a skladatel Ronie James Dio, který zemřel ve věku 67 let 16. května 2010. (Korkyist)
- Film je věnován Sigurjónu Brinkovi, hudebníkovi a skladateli, který tragicky zahynul ve věku 36 let. (Terva)
- V 59. minutě má hlavní hrdinka Hera (Thora Bjorg Helga) na sobě trikot skupiny Metallica s vyobrazením jejich studiové desky Master of Puppets z roku 1986. (Terva)
Reklama