Kamera:
Anne MisawaHrají:
Kalki Koechlin, Sayani Gupta, Revathi, Hussain Dalal, William Moseley, Tenzing Dalha, Carlotta Summers, Jacob Berger, Doug PlautObsahy(1)
Leila má stejné touhy jako každý teeneger, ale jelikož utrpěla dětskou mozkovou obrnou, je připoutaná na invalidní vozík a trpí řečovou vadou. I přesto se snaží žít naplno. Při jakýchkoli snahách začlenit se do společnosti se ovšem setkává buď s ignorací, nebo s nechtěnou lítostí. Velká změna přijde se stipendiem na školu v New Yorku. V momentě, kdy ona sama zažívá nejkrásnější období svého života, ji zasáhne ztráta nejbližšího člověka. Film velmi otevřeně, intimně a svěže odhaluje život postižené Leily. (petrusqa)
(více)Videa (1)
Recenze (13)
Je pravda, že v tom filme je fakt veľa tém. Od fyzicky hendikepovaných, cez smrteľne chorých až po sexuálnu orientáciu nevyjasnených. Čo je na indickú produkciu prekvapivé. Práve od nich by som niečo také nečakal. Naviac sa film napriek všetkým týmto ťažkým a potenciálne dojímavým témam ani na chvíľu nesnaží diváka citovo vydierať. A ku všetkým problémom, ktoré hlavná hrdinka prekonáva pristupuje čisto fakticky. Proste taký je život a s takým alebo onakým problémom sa ľudia s mozgovou obrnou potýkajú. Zaujímavý film so skvelým výkonom krásky Kalki Koechlin. 6/10. ()
Velmi netradiční snímek a mohl bych podotknout i to, že pro jisté kruhy aktivistů za cokoliv, by to mohl být až kult. Nepamatuji se, že bych něco s podobným tématem z Indie viděl. Docela odvážné na tamní poměry. No považte..., jemně hodně nadržená bisexuální dívka po mozkové obrně naváže vztah se slepou muslimskou lesbičkou, kterou pozná na demonstraci proti zabití zcela jasně nevinného černošského chlapce, brutální a zcela jasně jen bělošskou rasistickou policií, které vládne nelítostnou rukou KKK. Tak to si asi myslí všichni ti uřvaní..., ehm...oni. Číst jen pár slov z obsahu, tak bych už sám zvracel a nechtěl bych tento snímek vůbec vidět. Ono to má ale jeden velmi pozitivní problém, kterým je vskutku výborné zpracovávní tématu a konečně výborně hrající Kalki Koechlin. Stále ji nemohu přijít na chuť, ale postavu postižené dívky zahrála skvěle. Moc se mi líbila jedna momentka, kterak ten americký mladík říká, že by rád jel do Váránasí, protože odtamtud je guru jeho otčíma, který vyzařoval velkým mírem. A hlavní hrdinka z Indie mu odpověděla, že tam je všechno, jen ne mír. To jsem se opravdu od srdce zasmál. Jasné poukázání na ten směšný pseudo-duchovní názor, že jen v Indii, Tibetu a bůhví kde ještě, lze dosáhnout klidu a míru. Krásně naivní lidská představa, která si vnitřní spojuje s vnějším, bez kterého to prostě dle nich asi nejde. Konec je velmi zajímavé drama, které chytí za srdce. Takovéto filmy moc nemusím a jdou totálně mimo mě, ale nemůžu dát méně než čtyři hvězdy, protože prostě a jednoduše to do sebe něco mělo. Kvalitní a dobrá filmařina, to prostě musím uznat a odměnit. ()
Normálně indické filmy nevyhledávám, ale tento film mě zaujal svým tématem a musím říct, že mě nezklamal. Zejména se mi líbil herecký výkon hlavní představitelky která představovala dívku po mozkové obrně a zahrála to velmi přesvědčivě. I když musím říct, že konec byl docela zklamání a i přesto se mi zdá, že to je velmi zdařilý film, který si zaslouží uznání. ()
Ehm, jedna holka na vozíku, jak řekla máma, je to problém motoriky, ne rozumu... No tak ta byla natvrdlá jak víčko od ramy. To že je postižená ještě neznamená, že se musí chovat jak sobecká mrcha a vychrápat se s prvním, co se na ní hezky podívá. Ach jo... ale bez nějaký tý zápletky by to asi byla nuda, že jo :) ()
Velmi jemně a přitom otevřeně vypráví snímek o stále někdy tabuizovaných tématech: sexualitě a citovém životě postižených. Dívka na vozíčku začíná objevovat svět a začíná experimentovat. Od prvního zkusmého polibku, přes citové vyznání, až k sexu. Podle mě v jejím případě nehraje roli, jaké je orientace. Spíš na ni zapůsobilo, že po ní někdo fyzicky touží, což se jí stalo skoro poprvé. Jak potom odolat? Zvlášť, když je ten člověk i jinak milý a dívka nechce přijít ani o to přátelství. Zkouší a hledá se a vlastně neví, co ve skutečnosti je a co chce. Vždyť i vztah s matkou, jakkoliv si byly blízké a měly se rády, ji někam šponoval, někam směřoval. Jako invalidní vozík, na kterém musí sedět, ji i matčina láska někam tlačila a dívka si není jistá, jestli je to tam, kam by se rozhodla jet i sama od sebe. Proto ten konec, který mi vůbec nepřipadá otevřený. Dívka po všech nových zkušenostech a experimentech konečně vyrazila vlastní cestou a jako první (protože nejdůležitější) se na ní odhodlá objevit – samu sebe. ____ Kalki v roli postižené dívky, která má dobré i špatné vlastnosti, přímo září. ()
Reklama