Režie:
Reha ErdemScénář:
Reha ErdemKamera:
Florent HerryHudba:
Hildur GuðnadóttirHrají:
Deniz Hasgüler, Ayris Alptekin, Onur Ünsal, Sabahattin Yakut, Eren Vurdem, Mehtap Anıl, Beran Soysal, Saygın Soysal, Şenay Aydın, Yıldırım Şimşek, Erhan Uslu (více)Obsahy(1)
Kurdsko-turecký konflikt, kdesi v Turecku. Jen měsíc osvětluje kroky sedmnáctileté Jîn (Deniz Hasgüler), která uprostřed noci opustila tábor rebelů, aby se pokusila nalézt nový život. Život, jehož součástí nebude hladové šplhání po stromech, ukrývání před kulkami vojenských odstřelovačů a schovávání hlavy v puklinách skal před náhodným bombardováním. Ani cesta napříč bojovou linií ale nemusí osamocené dívce bez dokladů zaručit vítězství, nebezpečí číhá všude, kde jsou lidé. (dopitak)
(více)Videa (1)
Recenze (21)
[Febiofest 2014] Meditativní pacifistickej snímek se 17letou Jîn [žin], která uteče od partyzánů, doslova splyne s přírodou a ozbrojena kalashnikovem, se kterým občas zalehne, když se cítí ohrožena, sama putuje nebezpečnou částí Turecka. Jakoby odnikud se v horské přírodě občas po Jîn střílí a stejně tak znenadání přilétají stíhačky bombardující území a narušující pomalu plynoucí příběh. To co je mimo rám plátna jakoby neexistuje a může odtud kdykoliv bez varování přijít smrtelná hrozba, čímž Erdem navozuje dost klaustrofobickej permanentní pocit ohrožení v kontrastu s pomalu plynoucím pacifistickým humanistickým příběhem se symbolickou rovinou s do příběhu naklíčovanými zvířaty. Scéna s vajíčky nebo s vystrašeným medvědem jsou víc než výmluvné. Jîn (hlavní hrdinka i film) se po většinu stopáže obejde beze slov, která by tento podmanivý snímek spíš rušila, ale ve filmu je s nimi nakládáno velmi dobře a účelně. ()
Bezchybné poselství snad pro všechny lidi na světě a kdo to tak nevnímal, ať se podívá ještě jednou. Nádhera a děs, které se tu prolínají nás jasně vybízí : "Vyber si člověče to, po čem by přirozeně měla toužit většina lidí !" Úžasný film, kde není zapotřebí mnoha slov, ale zapojení všech našich smyslů a pocitů..........jedině tak lze pochopit, co nám chtěl touto dokonalou formou předložit Reha Erdem. ()
Divokým Kurdistánem cestou necestou, utíká odvážné děvče samo před sebou, samo před válkou.....Silné poselství zasazené do filmu takřka beze slov, kde o to silněji a kouzelněji promlouvá citlivá kamera a úchvatné přírodní scenérie! Symbolická poetika tu stříká do všech stran.......jak z .malebné, stále se měnící i drsné krajiny a jejích zvuků a zvířat, tak z hrdinčiných dojmů, pocitů, strachu a naděje. Silně pocitový a emoční film, který i mně zasáhl velmi, velmi hluboce. ()
Tihle chtějí do EU? Co na to říct? Že lidi jsou dobytek, nejlíp věděl i ten méďa. Mimochodem, smutná a zároveň krásná scéna ve filmu, kde první nezpívané slovo padne asi po 25 minutách, všemu dominuje parádní kamera a zvuk (prosím o evropskou cenu zvukaři). Doporučuju tohle si dát na velkém plátně a s aspoň šestikanálovým zvukem, bude-li příležitost. Do zákulisí tureckého filmového průmyslu nevidím, ale tohle se klidně mohlo příští rok na jaře objevit v Brně na Cinema Mundi a stejně tak usilovat o Oscara (nestane se, nominaci získal film Kelebegin rüyasi). Někdy to jde i beze slov a díky Reha Erdemi jsem byl při tom, když se válčilo. ()
Posolstvo, ktoré chcel Erdem týmto filmom povedať, je jasné a silné, no ten spôsob mi príliš nesadol. Kamera a zvuk sú skvelé, zábery prírody stoja za to, no toto je hraný film, nie prírodopisný a ten dej tu bol poslabší, až takmer žiadny. Hlavná hrdinka žije v lese, nevieme prečo, potom sa niekam vyberie medzi ľudí, nevieme prečo, potom zase ujde do lesa... Za celý film sa o nej nedozvieme vlastne nič, okrem mena. Z času na čas sa po nej spustí z ničoho nič streľba alebo bombardovanie, no nevidíme žiadneho nepriateľa, ktorý by po nej šiel... Asi až moc lyrické na môj vkus. ()
Reklama