Režie:
Rok BičekKamera:
Fabio StollHrají:
Igor Samobor, Nataša Barbara Gračner, Tjaša Železnik, Maša Derganc, Robert Prebil, Voranc Boh, Jan Župančič, Daša Cupevski, Doroteja Nadrah, Špela Novak (více)Obsahy(1)
V tomto působivém slovinském debutu Roka Bičeka skupina teenagerů obviní svého nového učitele němčiny z toho, že kvůli jeho vysokým nárokům spáchala jejich spolužačka sebevraždu. Na gymnáziu se rozhoří neuhasitelná bitva různých názorů a postojů a každý střet mezi třídou a učitelem hrozí přerůst v násilnosti. Režisér podmanivě střídá stavy napětí a úzkosti z výbušné situace. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (54)
"Dříve se báli oni nás, teď mi jich." Není to nějaký přemrštěný, či na efekt dělaný kontroverzní kousek. Otevírá otázky samotné společnosti - její hodnoty, zodpovědnost/disciplínu jednotlivce, chápání autority...něco je prostě špatně v celé Evropě a je to právě hodně vidět na vzdělávacích institucích. 74%. ()
Na mě až moc velké divadlo a velká gesta. Igor Sambor je výborný a film má co říct, ale nepůsobilo to na mě přirozeně. Nejautentičtějším třídním filmem posledních let zůstává francouzské Mezi zdmi. ()
„MĚLI JSTE ŠANCI DOSPĚT DÍKY TRAGÉDII, KTERÁ VÁS POTKALA. NYNÍ OPOUŠTÍTE TUTO ŠKOLU A NEVÍTE, ZDA JSTE SE ROZHODLI SPRÁVNĚ. NIKDY TO NEZJISTÍTE, PROTOŽE JSTE NEVĚŘILI SOBĚ A ČLOVĚKU VE VÁS…“ /// Jsou mladí, těkavý, neposlušní… a teď maj novýho učitele. Profesor Župan je jinej než jejich sluníčková paní učitelka. Mění styl výuky, chce od nich, aby přemýšleli o sobě, o životě. Třídu zasáhne smrt spolužačky. Rozjíždí se psychologický drama, který je přehlídkou frustrací. Nejvíc těch ze sebe samých, na který můžeme svádět nasranost na systém, na učitele (na politiky…). Sledujeme vývoj charakterů a stává se z toho sonda do nitra školskýho systému, ale hlavně do nitra člověka, která mě přinutí přemýšlet i o slovech jako je demokracie. Přitom šlo o jedno: využít tragédie k dospění. Tenhle film je vám schopnej toho říct hodně o životě i o vás samotných. Když budete poslouchat. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jsem sběratelem parádních esejí. 2.) Přemejšlel jsem, co by vzniklo zkřížením filmů Mezi zdmi, Oddělen a Náš vůdce. 3.) Thx za titule ,,hygienik“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** ()
"Každý chce, aby jsme byli tolerantní vůči homosexuálům a zvířatům, ale pravdou je, že to oni jsou zkažení. Politici, rodiče, učitelé, všichni jednoduše kradou a lžou. Tak není divu, že jsme takoví, jací jsme! " S touto myšlenkou , která ve filmu zazněla, zcela jistě souhlasím, ale jinak jsem měla ze zvláštního způsobu předložení jedné velké tragédie dost ambivalentní pocity. Možná to způsobilo pár faktorů a tím jedním je fakt, že jsem sama zažila jako studentka tři sebevraždy spolužáků a nepamatuji se, že bychom v těch mladých letech reagovali byť jen minimálně tak, jako v tomto případě. A nebo moje mozkové buňky nebyly zrovna nastaveny na tenhle typ psychologického filmu. Ovšem jiná věc už byla herecká stránka věci, kde jsem kontroverzního učitele Roberta Zupana nespustila z očí, jak hrál Igor Samobor svou roli zcela bezchybně. Jeho větu, kterou tam citoval si budu zřejmě dlouho pamatovat : "Učit se, neznamená vědět. Chtít, neznamená moct." ()
Vynikající a i přes nutné zkratky ani trochu banální film, který strká do kapsy všechna třídní dramata. Debut jak má být, plný příslibů a přitom plnohodnotný. ()
Celovečerní prvenec Roka Bičeka je vynikajícím dramatem podle skutečné události ze školního prostředí (viz jedna z mála nezavádějících anotací na MFFKV). (Ne)herci v rolích studentů jsou naprosto přirození, ale obsazení dominuje Igor Hníz...Samobor v roli učitele němčiny (hodně připomíná Ivana Trojana). Btw..slovinské školství musí být "zřejmě slušnej oddíl", protože studenti ovládají němčinu na takové úrovni, o jaké si mé gymnaziální já mohlo nechat jen zdát. ()
Výborná věc, která září především díky schopnosti odstupu a chápání obou stran. Plus samozřejmě za údernou pointu. Biček hodný sledování. ()
Den před koncem festivalu se mi konečně podařilo nalézt film, na který jsem letos celé Vary čekala. Slovinský Nepřítel třídy narozdíl od takového Chlapectví nebo Kalvárie není snímkem, o kterém jsem slyšela už před jeho zařazením do festivalového programu, nicméně o to silněji na mě zapůsobil. A pravda je taková, že mě tento realistický, nepříjemný, vyhrocený konflikt mezi třídou a učitelem chytl od první minuty a nepustil mě do závěrečných titulků. Variety sekce holt zas jednou válí, Igor Samobor je mým letošním hereckým objevem a jedním z mých největších letošních festivalových pochybení bylo nejít na první projekci filmu, kterou uváděl režisér Rok Biček. #TeamZupan ()
Horkokrvní mladí potrebujú v hľadaní seba mať jasne vymedzené hranice osi dobro-zlo. A tak v rôznych situáciách s podporou vždy fungujúceho symptómu davovej hystérie označkujú zodpovednú nemorálnu špinu alebo naopak morálne čistého hrdinu. Tu sa hrdinom triedneho kolektívu stane doteraz viacmenej prehliadaná spolužiačka, ktorú do panteónu spravodlivých bojovníkov vynesie jej sebevražda. Kolektív čoskoro identifikuje zodpovedného. Je ním strohý nový triedny učiteľ, ktorému sú vzdialené navonok dávané emočné súznenia s triednymi náladami. Navyše učí nemčinu a tak je situácia jasná: nacista - úchylák - emočný mučiteľ - vrah. Trieda pod vedením rodiacich sa lídrov rebeluje. Stupňujúci odpor je filmovo veľmi precízne skúmaný z viacerých strán a rovnako tak postoj k obvinenému učiteľovi. Vnímanie situácie žiakmi, učiteľským zborom, riaditeľkou i rodičmi je skvele nielen dialógovo ale i strihovo, čím nenecháva priestor na ďalekosiahlu nudu. Poznámka: Do istej miery išlo o reflexiu udalosti, ktorú režisér sám zažil na škole. V tejto súvislosti by ma zaujímalo, či prejavenie názoru študentského kolektívu, vymedzujúceho sa nielen voči konkrétnej osobe učiteľa, ale neskôr k celému systému fašistickej výučby, vo forme pirátskeho obsadenia školského rozhlasu, svojvoľnej ignorácie výučby, odchádzania z triedy, napadnutia učiteľa a pod. malo aj v praxi tak mierne sankčné/ trestajúce dôsledky. Pretože ak áno - tlieskam slovinskému školskému systému, ktorý má zmysel pre rebéliu v mene síce akokoľvek pochybnej, no v srdci úprimne nesenej zástavy odporu voči nespravodlivosti! ()
[IFF 2014] Čierna a biela nie sú vždy jediné farby, o tom pojednáva školská dráma s názorom. Viac viz. festivalový denník. ()
No áno, tak to chodí, keď po slniečkovom učiteľovi s minimálnymi nárokmi príde do triedy niekto, kto to s učením a prípravou študentov do života myslí vážne. Ide tak o školskú drámu, ktorá nazerá na problém v spojitosti so samovraždou spolužiačky z oboch pohľadov, študentov i učiteľov. Nemôžem si ale pomôcť, niektorí študenti a ich niektoré reakcie na vzniknutú situáciu mi často prišli veľmi teatrálne, umelé, s cieľom čo najviac šokovať diváka a prehĺbiť dramatickú stránku veci. Chýbala však tomu prirodzenosť, hlavne čo sa týka názorových konfliktov medzi oboma stranami. Minimálne by sa tým aspoň prehĺbila emotívna stránka, ktorá bola v tomto prípade takmer nulová, výsledkom čoho bola skutočnosť, že som si k študentom nezískal skoro žiaden vzťah. Naproti tomu záverečná reč triedneho učiteľa Zupana stála za to. Jasné, prekrásnym spôsobom formulované myšlienky, zrelé a nevyvrátiteľné argumenty, ktoré nedovoľujú žiadnemu divákovi pochybovať o tom, kto mal po celý čas navrch. Pôvodne som snímok plánoval ohodnotiť tromi hviezdami, ale záverečný Zupanov monológ ma presvedčil pridať ešte hviezdu navrch. 70/100 ()
Mimořádně poutavý a srozumitelný film, který mne hluboce zasáhl. Přirozenost, s níž je vyprávěn, a intenzita, s níž graduje ke svému velkému závěru, mě nutí tomuto fantastickému režijnímu debutu sklonit nejhlubší hold. Závěrečná scéna, kdy se nenáviděný učitel loučí se svou třídou a pronáší k ní své poslední poselství o životě a smrti, mnou nesmírně otřásla a pohnula. Herecké výkony představitelů všech rolí jsou mimořádně autentické, civilně napsané dialogy nechávají vzniknout neobyčejně silným emocím, a celý film nutí k dlouhému a bolestnému zamyšlení o našem světě. A celková atmosféra v tomto filmu je nesmírně intenzivní a místy až k nerozdýchání. Filmů s divácky vděčným námětem o školním prostředí a kolektivech teenagerů existují mraky, ale snad žádný mě tak nerozerval na cucky jako tento. Pokud se tomuto filmu poštěstí dostat do české distribuce - a velmi bych mu to přál - jsem si jistý, že získá velký divácký ohlas. Osobně ho doporučuji všemi deseti. ()
Tento film by byl myšlenkově vyspělý i na moudrého kmeta, ale na mladého kluka, pro nějž je to navíc prvotina? Nyní už jen doufám, že Biček bude pokračovat ve slibně načaté kariéře filmového tvůrce. Nepřítel třídy není jen školní drama, není jen dramatem o setkání se se smrtí, je to především nitro drásající snímek o odpuštění, bolesti a pochopení, že nic není černobílé. Biček předkládá náhled na vypjatou situaci z pohledu studentů, ředitelky školy, učitele, jeho kolegů i rodičů dětí. A nechává na divákovi, aby si našel tu svoji pravdu. Na závěr diváka zcela bez skrupulí opustí a ponechá ho topit se ve vlastních emocích. ()
Systém funguje. Pretože systém je matematicky chladný. Nemôžu ho zničiť ani horkokrvné prebúdzajúce sa hlavy revoltujúcej mládeže, cítiacej potrebu nespravodlivosť sveta na niekoho zvaliť. Takouto obeťou sa stáva nový profesor nemčiny, preferujúci nie zrovna hrejivý prístup k študentom. Povedzme si pravdu, nie je to veľký extrovert, je to suchár a keď je vtipný, tak je zároveň urážlivý. Viď naj hlášku filmu o el clasicu. Dokonca odmietne rande s najsexy kolegyňou a to už môže stratiť empatiu väčšiny mužského diváctva. Film o tom, že život nie je čiernobiely, že profesori si častokrát musia odskákať veľmi nepríjemné veci, že to možno v školstve nie je úplne ideálne, že nároky na dnešnú mládež sú privysoké a že človek svojimi vyhrotenými činmi ovplyvňuje svoje okolie viac, ako by chcel. Triedneho nepriateľa si kľudne zaraďte k takým perlám školského subžánru, akými sú napríklad Medzi stenami a Spoločnosť mŕtvych básnikov. No dobre, aj k Marečku, podejte mi pero. ()
Dechberoucí drásavá schýza z jedné třídy, přehnaně pedantského učitele, děsivé události a omezeně chladnokrevných reakcí studentů, pro jejich věk však tak pochopitelných... Se sebevraždou jedné studentky se každý - studenti, učitelé, ředitelka i rodiče - vypořádávají po svém, neexistuje však správná reakce, dochází tedy k hrozivým konfrontacím a vyhroceným situacím... Všude plno strachu, hysterie, obviňování...Thomase Manna, rvaček a breku. Příběh, jež se na střední škole režiséra odehrál i ve skutečnosti, posloužil nejen jako výborná terapie a možnost nadhledu nad situací pro originální aktéry, ale jako příležitost k mnohým životním otázkám pro diváky. ()
Naprosto dokonalé drama ze školního prostředí. Bez nějakých krvavých scén, nebo srdceryvných okamžiků. Na pozadí jedné tragédie se rozehrává konflikt mezi žáky a učitelem, který nakonec musí řešit vedení školy. Velmi autentické, s výborně udělaným koncem. V podání Igora parádní herecký výkon, což lze určitě říct i o studentském osazenstvu, jehož znalost němčiny byla pro mě až ohromující. Jen jsem musel chtě, nechtě s nostalgií zavzpomínal na některé naše učitele. Jak jsme je neměli rádi a jak jsme byli tak naivní a hloupí. Ale na to si musí přijít každý sám. ()
Nový němčinář nahradil těhotnou předchůdkyni, nesnaží se být oblíbený, ale chce studenty naučit němčinu i chování. Sebevražda jedné spolužačky ovšem zakrátko obrátí skoro celou třídu proti němu. Od jistého momentu je prakticky nemožné, aby se situace pokojně urovnala. Pár bizarních momentů na odlehčení je opravdu podle skutečných událostí (vážně byl ve třídě šprt, který chtěl psát písemku, na kterou se připravil apod.). Vynikající Igor Samobor v debutu, který stojí za to vidět! ()
Asi som mala čítať medzi riadkami a nečítala som. Všetky tie podnety, ktoré spustili to, čo sa potom začalo diať, mi prišli veľmi slabé, nemyslím tým samotnú samovraždu. Akoby sa z blchy robil slon. Deti sa vzbúrili, že za všetko môžu profesori/systém. To isté mohli povedať o nich, že sa nikto nezaujímal o kamarátku Sabinu, keď si ničoho nevšimli a v konečnom dôsledku tiež neboli neviem ako poslušní. Nemčinár mi prišiel síce svojský, ale koľko takých profesorov som mala aj ja sama. Film ma začal baviť až po rodičovskom. Niektorí rodičia sa naozaj predviedli, ale tak to chodí aj v skutočnom svete, môžem potvrdiť. A v skutočnom svete vždy budú ľudia, ktorí preplávajú životom bez väčšieho zaváhania, ale aj takí, ktorí čo i len malinké zaváhanie nezvládnu a vzdajú to. Herecké výkony chválim. ()
Podobné ako francúzska The Class. Toto ma ale predsa len bavilo o niečo viac. Má to dobrú gradáciu a citeľnú dusivú atmosféru. Po zhliadnutí podobného filmu mám vždy pocit, že byť učiteľom je asi to najťažšie zamestnanie na svete. Inak, len mne pán profesor pripomína Ivana Trojana? IFF Bratislava (7.11.2013 - Kino Mladosť) /Po filme sme mali Q&A, režiséra a spoluscenáristu Biceka inšpirovali skutočné udalosti, ktoré zažil na škole - samovražda dievčiny z vyššieho ročníka, dokonca aj sviečky a scéna so školským rádiom sa udiali; do úloh obsadil nehercov/študentov, ktorých hľadal a vyberal po stredných školách v meste; dievča, ktoré hrá Sabinu ju najprv hrať nechcelo, a tým sa vlastne vyhovovala povahovo filmovej postave/ ()
Filmová výzva 2018 - Slovinsko. Velmi divný film o tom, jak zápasí slovinský Ivan Trojan se středoškoláky, z nichž třetina je na pořádnou facku a kopanec do zadní části těla. Největší slabina filmu tkví v scénáři, ději, jeho plynulosti. Samotný námět má obrovský potenciál a několik zajímavých či silných scén se ve filmu objeví, ale jsou poskládány nevhodně a nesouvisle. Něco se načne a následně skončí ve slepé uličce. Některé scény na sebe nenavazují ani logicky. Šikovný dramaturg by s tím poradil, ale dle zdejšího hodnocení vidím, že jsem v menšině, asi mě iritovalo něco, co mnozí ocenili. ()
Reklama