Režie:
François OzonScénář:
François OzonKamera:
Pascal MartiHudba:
Philippe RombiHrají:
Romain Duris, Anaïs Demoustier, Raphaël Personnaz, Isild Le Besco, Aurore Clément, Zita Hanrot, Audrey Quoturi, Valérie de Monza, Jean-Claude Bolle-Reddat (více)Obsahy(1)
Dve ženy, ktoré sú odmalička priateľkami. Jedna z nich sa vydá a čoskoro má dieťa. Potom však náhle vážne ochorie. Krátko pred smrťou jej musí verná priateľka sľúbiť, že sa postará o dieťa i manžela. Po čase sa preto rozhodne navštíviť mladého vdovca s dieťaťom, ale čaká ju prekvapenie...Známy francúzsky režisér servíruje nové delikátne filmové menu, v ktorom sympaticky a rozkošnícky láme ďalšie tabu. Treba povedať, že štýlovo a precízne. Naposledy v erotickej dráme Len 17 provokoval cenzúru telesnou rozkošou v príbehu luxusnej tínedžerskej prostitútky, tentoraz to robí znova, ale s oveľa väčšou empatiou. Ako sa vie vyrovnať s predstavením čírej ženskosti, ukázal napríklad aj v pamätnej snímke 8 žien. Tentoraz svoje skúmanie posunul na novú úroveň – v divácky pôsobivom príbehu, chápajúcom nielen nuansy LGBT menšiny, ale usilujúcom predovšetkým o univerzálne záležitosti srdca. (Art Film Fest)
(více)Recenze (11)
Citově-vyděračský queer kýč. Jako by Ozon už všechno podstatné řekl a nyní si jen v dalších a dalších variacích efektně hraje s pohlavními identitami a vrací se k motivům, které se objevily už v Kapkách deště na rozpálených kamenech (a ani tehdy mi nebylo jasné, o co tady jde). Une nouvelle amie už je jen prázdná šablona bez života i citů (tím spíš, že se mohutně snaží o opak). Příběh je navíc zasazený do kulis okázalého přepychu, v němž si dva zhýčkaní a finančně velmi dobře zajištění lidé hrají s mužskými a ženskými "převleky", protože jejich prázdné životy už je zřejmě začaly nudit. Tuším, že takhle to být asi "nemělo", ale ta přesladká režie nám pod nos nehrne nic jiného... ()
Queer jak poleno. ()
"Každý si musí nájsť svoj vlastný spôsob, ako smútiť". Filmy o smútku zo straty milovanej osoby ma už dokážu zaujať, len ak sú natočené nejakým extra spôsobom. A toto teda je niečo extra. Ozona som považovala za režiséra komorných filmov zo života, vyjadrujúceho sa perfekcionalisticky a minimalisticky. V mnohých prípadoch tuctovo. Pri sledovaní tohto diela ma priam vyzulo. Minimalizmus ostáva, tuctové to ale v žiadnom prípade nie je. ()
Tak Romain Duris dnes jeden z těch mála herců z Francie, na kterého je spolehnutí, ale Ozon je fakt úchyl. Není to špatný film, zkušený režisér, ale jako kdyby jen onanoval, já vůbec jsem nepochopil o co mu tady šlo. ()
ja mám fakt rád Ozonovu poetiku, ako používa hudbu, ako sníma ženy (záber s Durisom v márnici je čistý cinema porn) a veľmi mám rád aj keď sa niekto naozaj nebojí pracovať s témou poriadne, ale Ozon predsalen vie končiť príbehy údernejšie a oveľa menej moralistickejšie než takto. nebyť toho konca tak je to za 4 a možno aj za 5. ()
Tip k poslechu: Nicole Croisille - Une Femme Avec Toi. Ozon pokračuje v proměně ve francouzského Almódovara. Ženy a queer tématiku vyvařuje už celá desetiletí, tranďácký titul v jeho filmografii dosud scházel; od dva čtrnáct je všechno kompletní a v pořádku. Kde přední španělský vývoz vsází na vizuální smyslnost a obrazy nespoutané ženské vášně ve všech formách, vykazuje Ozon analytičtější a rafinovanější sklony. I když se i on čím dál víc ladí na vlnu telenovelské estetiky, obsahově konstruuje identitní detektivku. Mnoho diváků bude z hádanek bez klíče nadále šílet. Komu by problémy identity připadaly banální či cílené na, řekněme, specifické publikum, potěší se angážmá krásných těl. Romain Duris jako ženská za mnoho nestojí, neb nejspíš není na světě dost pudru, aby překryl jeho jižanské strniště, to však bohatě vyvažuje Anaïs Demoustier, která je v tajemné přitažlivosti ke kámošce s ptákem naprosto neodolatelná. Jaká to škoda, že film nejen není v ČR prakticky k dostání, ale k dispozici nejsou ani české titulky... ()
Citlivě natočený film na podobný žánr jako byl Dolanův Laurence Anyways.. ()
„Toto je moja priateľka, Virginia!“ Herecky odľahčená verzia The Danish Girl, aspoň čiastočne. Na otázky, ktoré sa dostanú navrch, si každý musí nájsť sám odpovede. Osobné hodnotenie: 74% (***) ()
To by nebol Ozon, keby nemal potrebu divákov šokovať. Z Romaina Durisa ako transvestitu mi padla sánka. Výborná kamera, hudba, vizuál. Toto bude asi ďalší Ozonov film, ktorý tak ľahko nevyženiem z hlavy, ako kedysi napríklad 8 žien alebo Bazén. ()
Ano film je velmi qeer, LGBT, navstevy ruznych lokalu,ale mimo jine take uzasny kamera, zabery , vazna hudba a dost emotivni podtext. Ja jsem celkove velmi tolerantni a otevreny clovek, i kdyz zde muz transvestita dceru ve sve peci (manzelka zemrela),ale ja to je pro to dite od malicka , nebo by bylo, pokud takove pripady jsou, musi byt velice zvlastni. Ale nic neodsuzuju, urcite nejlepsi takhle nez by dite melo vyrustat v detskem domove. Libi se mi otevrenost a pristup francouzu a zapadu celkove k takovym rodinam, lidem. Cesi se maji jeste hodne co ucit, co je to tolerance a respekt. ()
Výnimočný film po mnohých stránkach - hudba, kamera, kostýmy, zápletka a skvelé herecké výkony v podaní Anaïs Demoustier a Romain Duris. Film o dvoch ľudských stroskotancoch, ktorí vzájomným pôsobením dospejú k svojej skutočnej podstate. O tomto filme budem ešte dlho rozmýšľať. ()
Reklama