VOD (1)
Série(8) / Epizody(79)
Obsahy(3)
Byl pohřešovaný skoro 20 let, ale teď se Rick Sanchez najednou objeví u své dcery Beth a chce se k ní a její rodině nastěhovat. Po dojemném shledání se Rick usídlí v garáži, kterou předělá na laboratoř, a začne v ní zkoumat různá nebezpečná udělátka a strojky. Samo o sobě by to nikomu nevadilo, jenže Rick do svých dobrodružných pokusů stále častěji zatahuje také svá vnoučata Mortyho a Summer. (TV Prima)
(více)Recenze uživatele T-pack k tomuto seriálu (16)
Pilot (2013) (S01E01)
Tenhle pilot mě ke sledování seriálu skutečně nepřesvědčil, a ačkoliv esence Ricka a Mortyho už tu je, byly to až nejrůznější klipy na youtube, které mě přesvědčily, že seriál stojí za zkoušku. Tenhle díl je víceméně jen taková surová Futurama. ()
Lawnmower Dog (2013) (S01E02)
Druhý díl už se mnohem víc podobá tomu, co jsem si o seriálu dal dohromady z pověstí, které ho předchází, a z krátkých klipů, které jsem ještě před uceleným sledováním viděl. Snowball jako potenciální vůdce psí revoluce je pro mě klíčové téma dílu. Souběžná Inception linka mi přišla... dost obyčejná, asi tak bych ji popsal. Možná i trochu samoúčelná, ačkoliv je v závěru navázána na tu druhou. ()
Anatomy Park (2013) (S01E03)
V tomhle díle se asi nejvíce ukazuje bezbřehá neúcta, kterou seriál má. Od téhle epizody začíná být zcela jasné, že Rick a Morty si nebude brát žádné servítky s ničím, a pravděpodobně to bude i díl, který slabší povahy od sledování zbytku seriálu zcela odradí. A nebýt zápletky s novým rodinným přítelem Jerryho rodičů, asi by to bylo to jediné, co by se dalo na epizodě vyzdvihnout. To, a samozřejmě jeho smysl pro humor, který ale spojuje doposud všechny díly, co jsem viděl. Hodnotím nicméně lépe právě kvůli tomu, co se děje mimo Rubena, a jakým způsobem tato epizoda rozvíjí charakter zdánlivě bezcharakterního Jerryho. ()
M. Night Shaym-Aliens! (2014) (S01E04)
Tento díl bych osobně označil jako první výjimečnou epizodu seriálu. Možná by i stačil ten takzvaný "mindfuck" se simulací, protože je to první chvíle, kdy seriál začíná divákovi nepřímo pokládat otázky hlubší, než je u animovaného komediálního seriálu běžné, aniž by však takové otázky sám složitě zkoumal - v podstatě si z nich dělá jen prostředek své existenciální komedie. A to je právě to, co mě k seriálu poprvé přitáhlo. Co mě ale dvojnásobně překvapilo, bylo provázání dobrodružství Ricka a Mortyho v simulaci s Jerryho falešným nejlepším dnem. Hlavní dějová linka se tak svým způsobem stává pozadím pro Jerryho osobnostní krizi. A potitulková scéna je už jen třešničkou na dortu. ()
Meeseeks and Destroy (2014) (S01E05)
Tohle byl jeden z těch dílů, jejichž zápletku jsem si dal dohromady ještě před zhlédnutím z nejrůznějších klipů, a jeden z těch, který mě donutil dát seriálu šanci. Dobrodružství Ricka a Mortyho je v tomto díle trochu slabší, i když alespoň dává prostor komice, která slouží jako protiváha o něco méně humorné, nicméně akčnější a hlavně temnější lince s pány Meeseeksi (ne, že by u Ricka a Mortyho nebyla sem tam temnější chvilka, že ano, scéno na záchodcích). Ztřeštěnost pana Meeseekse s otázkou okolo jeho existence a utrpení ukazuje, jak tvůrci dokážou kombinovat záměrně velmi tupý humor se závažnými metafyzickými koncepty, které ovšem nelezou divákovi tak nuceně pod nos. ()
Rick Potion #9 (2014) (S01E06)
Při chronologickém sledování je tohle bezesporu zatím nejsilnější epizoda. Začíná poměrně nevinně, čím víc ale Rick věci posere, tím nepravděpodobnější se zdá, že se najde způsob, jak zachránit den. Teprve šestá epizoda, a divák už celkem důvěrně zná všechny z rodiny Smithů, aby díl fungoval jako rozvoj jejich vztahů - ať už je to dynamika mezi Rickem a Mortym, obou těžce chybujících postav, každá však chybuje z jiného důvodu, nebo mezi Jerrym, Beth a Summer. Pramení to z toho, že každý z nich je mnohem komplexnější, než se na první pohled zdá, a v tomto ohledu musím říct, že Jerry se hodně rychle stává mým oblíbencem. Když v tom ovšem přichází třetí dějství a kompletně otočí knoflíkem - Rick najde způsob, jak apokalypsu zvrátit, a je to skutečně způsob zvrácený. Veškerý vývoj, který postavy prodělaly, se v podstatě vytratí, a zbyde jen Morty, který za zvuku popové baladičky prožívá ten nejtěžší moment ve svém životě. A není to jen jeho osobní mindfuck - opět je to něco k zamyšlení pro diváka. Obdoba Black Mirror, jen místo rychle se rozvíjející technologie stojí ve středu poznatky současné teoretické fyziky. A taky je to vlastně jen součást jednoho velkého, šibeničního gagu. ()
Raising Gazorpazorp (2014) (S01E07)
Tentokrát o poznání přímočařejší epizoda těžící z nekompromisní absurdity, ale která má stále v pozadí problematiku rodičovství, genderu, a především koncept 'nature versus nurture.' Ačkoliv je planeta Gazorpazorp primárně jeden velký rouhající se vtip, je (především pro Summer) zároveň pokřiveným zrcadlem toho, co znamená v současné společnosti mužství a ženství. Cokoliv se v tomto zrcadle však dá vyčíst, bude nevyhnutelně obestřeno velkou dávkou nejasnosti, protože Rick a Morty je seriál, který se nesnaží filosofovat, natož poučovat. Jen otázku vždy nadhodí a pak stejně zakončí epizodu hlasitým uprdnutím. ()
Rixty Minutes (2014) (S01E08)
Rixty Minutes mě zatím bavilo ze všech dílů zdaleka nejméně, a to počítám Pilot, který jsem od jeho zhlédnutí převážně pustil z hlavy. Je jasné, že tvůrci seriálu, a Roiland především, vždycky dají přednost gagu před tím, co jsem na Rickovi a Mortym dosud vyzdvihoval, a že to je zkrátka součástí půvabu téhle show. Nic to nemění na faktu, že improvizovaná intergalaktická televize, ač ve své absurditě úsměvná, dostává v dílu neúnosně mnoho prostoru. Souběžně probíhající rodinná krize je předvídatelná, nemá ten můj oblíbený existenciální přesah, a navíc svým způsobem zkazí jednu z věcí, díky které je díl Rick Potion #9 dosud mou nejoblíbenější epizodou. “Nobody exists on purpose. Nobody belongs anywhere. Everybody’s gonna die. Come watch TV?” - tenhle výrok by nebyl o nic méně součástí seriálu, i kdyby epizoda Rixty Minutes nikdy neexistovala. ()
Something Ricked This Way Comes (2014) (S01E09)
V tomto dílu seriál ukazuje, že nutně nepotřebuje vědeckofantastický podnět, aby naťuknul hlubší filosofické koncepty. Relativizace zla a jeho juxtapozice s přátelstvím a rodinou mě až tak nepřekvapila (i když toho mám na srdci tolik, co bych k tomu mohl dodat), ale asi jsem nečekal, že epizoda nakonec ty hodnoty vztahů podá tak konvenčně. Až jsem si přišel, že jsem viděl o něco nekompromisnější a ulítlejší verzi Kroku za krokem. Na to, jak nekorektní dokáže Rick a Morty být, je v jádru vlastně docela konformní. Což mi vlastně jedině vyhovuje. ()
Close Rick-counters of the Rick Kind (2014) (S01E10)
Tak nějak chápu, že pro většinu fandů bude tenhle díl asi fantastickej, protože jediná věc lepší než Rick a Morty je nekonečné množství Ricků a Mortyů. Mně to ale neoslovilo tak jako drtivá většina sezóny, protože mi to svým přístupem připomínalo spíše díl Futuramy. Je pravda, že v tom druhém animovaném seriálu by si asi nedovolili rozebírat tak nelehkou věc, jaký je Rickův vztah k Mortymu – alespoň ne tak bezútěšným způsobem. Navíc na finálním zvratu je samo o sobě něco k zamyšlení (and I mean, spoilers?): jestli je ten nejhorší Rick jen loutka zlého Mortyho, je ‚Rickství‘ skutečně takovou antagonistickou vlastností? Je možné, že Rick je ve všech vesmírech jen odstín chaotic neutral, zatímco Mortyho převládající dobráctví, slabost a naivita podmiňují skutečné zlo? A je to vůbec motiv epizody, nebo jen výsledek nedotaženosti zápletky? Takhle to holt dopadá, když si člověk zahrává s mnohovesmírem jen for shits and giggles. ()
Ricksy Business (2014) (S01E11)
Jak jinak uzavřít první sérii téhle šílené show, než intergalaktickou párty s tragickým podtextem, který překlene křehké rodinné stmelování. No… hodnocení dílů seriálu po jednom byl rozhodně zajímavý experiment, který si však zopakuji maximálně v případě minisérií. Ale myslím si, že v případě Ricka a Mortyho svědčí o kvalitách seriálu už jen to, že jsem to se svými domýšlivými komentáři vydržel celou první sezónu. Good shit. ()
Série 2 (2015) (S02)
I přestože první interdimenzionální kabelovka měla také vedlejší zápletku, tentokrát to není žádné klišé, a místo předvídatelného hřejivého ujištění, že se dva nejhorší rodiče v celém mnohovesmíru bezmezně milují, je tu Werner Herzog a jeho bezradný monolog o tom, jak lidé planety země milují své penisy. Pokud jsem považoval kabelovku v první sérii za nejslabší díl, a v této jsem ji byl schopný snést, vypovídá to myslím leccos o stoupající tendenci kvality seriálu. Epizody jako Total Rickall nebo The Ricks Must Be Crazy připomínají, že show ještě neskončila s vyvoláváním existenciální krize i navzdory svému nablblému humoru, zatímco přímočařejší díly upevňují „serióznější“ složku seriálu. Podle mě je to právě druhá série, během níž si Roiland a Harmon ujasnili, co je na Ricku a Mortym to nelepší, a začli podle toho tvořit. ()
Série 3 (2017) (S03)
Třetí série tohodle seriálu má ten nejlepší otvírák, jakej jsem kdy u jakýkoliv televize viděl. Naposledy mě takhle položil možná jeden z prvních dílů Lost…? Tak či tak, nejenže Rickshank Rickdemption nasadí laťku velmi, velmi vysoko, zbytek sezóny ji podle mě neshodí, byť jsou v ní pro mě některé spíše nudné díly (hlavně poslední dva). Kabelovku nahradí mnohem smysluplnější Mortyho Mind Blowers, překvapivý záporák první série dostane více prostoru a nechybí ani parodie Avengers (jestli nějaká hláška vystihuje Ricka, není to „Wubba-Lubba…“, ale „Who the Fuck is Noob Noob?“). A člověk samozřejmě nesmí opomenout díl Pickle Rick, který funguje i jako akčňák, i jako další z řady „ano diváku, budeme nadále podkopávat tvá očekávání,“ tentokrát s tím zvratem, že je tu Susan fucking Sarandon a ta nastaví Rickovi zrcadlo, které je vlastně jen takový velmi ostrý střep. ()
Série 4 (2019) (S04)
Nebudu říkat, že to je doposud nejslabší série seriálu. Ale rozhodně mi přijde nerozpačitější. Začíná silně, s epizodou, která otevírá téma znalosti vlastního osudu a co to s člověkem udělá, když je o této znalosti skálopevně přesvědčen. Pak se ale série výrazně propadne hned na několik epizod – namísto toaletního humoru je tu toaletní filosofie, následovaná parodií na heisty tak zamotanou, že její absurdnost tíhu celého dílu neunese. Pak světlo světa spatří termín slut dragon (kočka byla cool), a nakonec celkem zábavná epizoda s hadí planetou, která má ale rozhodně silnější začátek než konec. Jelikož tenhle seriál zároveň sleduji tak, jak vychází, po hadech jsem zažil tu dlouhou pauzu, jen aby se sezóna vrátila s extrémně onanistickým metafikčním kouskem. V normální posloupnosti dílů bych proti němu asi nic neměl, byl to sám o sobě úlet. Ale nijak to neulevilo mojí skepsi, jestli ten seriál dokáže bejt ještě dobrej. Ale pak? Pak přijdou na scénu paraziti a ten zvrat, který to celé obrátí naruby, když se Beth zeptá, kde je Summer. Hned potom přijde zlatý hřeb s4, ikonicky pojmenovaný The Vat of Acid Episode, s naprosto dokonalou pasáží bez dialogů, a s Rickovým vítězným monologem jako třešničkou na dortu. Jasně, pak možná Rick oprcá planetu, ale akční, dojemné finále má tu zaručeně nejvtipnější potitulkovou scénu. Upsat se na dalších cca 100 epizod asi nebyl od tvůrců dobrej nápad, ale když už to tak je, možná stačí, když bude vyloženě dobrá alespoň polovina každý série. ()
Série 5 (2021) (S05)
V prvních třech sériích jsem tenhle seriál hltal tak, že jsem se k některým, ne-li všem dílům, párkrát vrátil. U téhle série si nějak neumím představit, že bych udělal to samé. Výrazně mi u nich chybí přesah do témat sci-fi konceptů ve střetu s lidstvím – to, co mě k seriálu poprvé vůbec přitáhlo. Když už mají příběhy nějaký vážnější podtext, jsou to převážně jen mezilidská dramata, která se tu řeší, a ty zvládají mnohem lépe jiné seriály než Rick and fucking Morty, nemám pravdu? Rozjezd dobrý, finále oukej a asi dobré krmení pro ty, kdo oceňují lore tohodle seriálu. Já k nim moc nepatřim. ()
Série 6 (2022) (S06)
Šestá série pro mě byla v mnohém návrat k formě. Ani to podle mě není tak, že by se seriál nějak nápadně vrátil ke starým tématům a ke starému psaní. Proto je možná těžké určit, čím přesně to je, že u mě vymizela ta rozpačitost, kterou jsem pociťoval z posledních dvou sezón. Když to je dokonce třeba díl s dinosaury, kde je premisou odebraní veškeré zodpovědnosti lidem s důsledkem upadnutí do letargie, který bych zařadil spíš do slabší půlky, a radši budu vzpomínat na Summeřino Die Hardování nebo na švihlé sluneční rytíře. Mám navíc to neštěstí, že tenhle komentář dopisuju poté, co se svět dozvěděl o (zatím potenciálních) proviněních Justina Roilanda a showrunneři ho vyhodili, takže je to taky dost možná poslední série před konečným úpadkem seriálu. ()
Reklama