Režie:
Leo McCareyKamera:
William C. MellorHrají:
Victor Moore, Beulah Bondi, Fay Bainter, Thomas Mitchell, Porter Hall, Barbara Read, Maurice Moscovitch, Minna Gombell, Louise Beavers, Leo McCarey (více)Obsahy(1)
Starší manželský pár Barkley (Victor Moore) a Lucy (Beulah Bondi) Cooperovi se ocitne v těžké finanční situaci a přijde o své bydlení. Musí se spolehnout na svých pět dětí, žádné z nich ale není ochotné se o oba rodiče postarat. (ČSFD)
Recenze (11)
Jakoby tento nestárnoucí film předznamenával neorealistické uchopení obdobného tématu minimálně v poválečném Umbertovi D. Ale to téma - nevyhnutelná "přebytečnost" staré generace a nevděk generace nové - je evidentně věčné. Nemusíme jít až ke Králi Learovi, s geniální nadčasovoství ho zachytil třeba i náš mistr Neruda. Vzpomínáte? "Dřevo ukradl jsi v panském lese / komu děláš z něho koryto?" / "Dědovi; - již se mu ruka třese, / nádobí už všechno rozbito." / "Nauč mne to!" - "Vida toho kluka, / nač by tvá to ruka uměla?!" / "Až se tobě třásti bude ruka, / koryto ti synek udělá!" ()
Dojemný příběh o tom, jak se lidé milují a jak si zároveň jsou protivní a sami sobě na překážku. Dva starší manželé se dostanou do finanční krize a jejich děti nejsou schopny se o ně postarat. O tomhle vlastně je celý film, který končí neskutečně emocionálním finále, které ale nikomu nic nenutí, prostě jen popisuje to, jak staříčci dopadli. ()
Tu netreba komentar , snad len poviem ze starnuci rodiacia urcite nie su pritaz. Ha, poznam vsak pripady, kedy sa decko doslova vysralo na rodicov, starka nevladala a decko jej nijak nepomahalo, nechalo ju tak, nech sa trapi. Starky mal - a to viem z praxe - 85, 86 rokov, byval sam v dome /decko byvalo par 100 m od neho vo vedlajsom dome na rovnakej ulici/, nedokazal si ist ani nakupit, stare suche rozky jedol od hladu, zima v dome viac vladla ako teplo. Dcera k nemu nechodila an i nakup mu nesla, vypinala mu kurenie .. .starky bol pre nu pritaz. Taketo haranty tu boli su a budu vzdy : 95 % ()
Zní to skoro neuvěřitelně, ale tohle je opravdu důstojnej předchůdce Ozuových rodinných dramat (s humorem) ze 40. a 50. let. Skoro celej film jen koukáte s otevřenou pusou, s jakou nadčasovostí McCarey dokázal zobrazit smutek odstrkovanýho stáří. Takový to dílo, po kterým se k něčemu snažíte odhodlat, v tomhle případě k tomu, že svý rodiče nikdy nedáte do důchoďáku a vrátiíe jim to, co dali oni vám. Kéž by to vyšlo :-)! ()
Staří manželé přicházejí (kvůli dluhům) o střechu nad hlavou. Žádné z jejich pěti dětí nemá dostatek prostředků (či ochoty) se o ně oba postarat. Následuje něco přes hodinu ne úplně příjemných a záživných scén, kdy babička žije u jednoho ze synů a věčně jim někde překáží či něco kazí, zatímco děda zažívá něco obdobného u jedné z dcer. Velmi silných je závěrečných asi dvacet minut, kdy se oba po pár měsících znovu (na pár hodin) setkávají. ()
Reklama